Sahalahii. 97 



torpan tj^könä, kim maata myllättiin. Ne olivat: hwîaimet, 

 joissa reukaat ovat paljoa suuremmat kuin nykyisissä (jo 

 pakanimdeu aikaua tavataau näin suuria), soIJä, jommoisia 

 kenties vieläkiu joskus nähdään, veitsi, joka muistuttaa van- 

 liempia malieja, ja vanhanaikiiinen piirasin. 



Täliäu loppiiivat miiiuaistutkimuksemme Pirkkalan kih- 

 lakunnassa. Paluumatkan Tampereelle teimme Kulimalaliden, 

 Eräj arven, Orihveden, ja Kang-asalan kautta. Tarkoitukseni 

 oK nähdä mainio Eräpyhä Eräjärvellä. — Siinäpä västa 

 korkea vuorenkärki. Sen polijoispuolella on Pyhäuiemen 

 lahti. Längelmävesi syleilee Eräpyhän juuria. Täällä välk- 

 kyy Kuhmalaliden kirkko, tuoUa Orihveden. Länkipolijasta 

 Keisarin liarjualle asti, jonka tällä puolella Saksalon saaret 

 viittaavat tien Vääksyn rannoille, voipi silmäyksellä kat- 

 sahtaa. 



Piihdistettuna männikön vallasta Eräpyhä epäilemättä 

 vetäisi vertoja Keisarin ja Haralan harjuille. Muinaistie- 

 teelliseltä kannalta se voittaa ne, sillä Eräpyliän äärimmäi- 

 sessä päässä on, nähtävästi rauennut pakanallisaikainen, kiin- 

 teä muinaisjäännös. Se on niitä, joista edellä olemme usein 

 puhuneet ja sauoneet, etta lienevät Suomen muinaisten asuk- 

 kaiden jättämiä. My ös sanotaan se nimnain JärhoJcsi, ja 

 moni kansalainen aavistaa, etta tähänkin olisi kätketty aar- 

 teita, joita 30 viiotta sitten 2 niiestä tästä hakivatkin. Sil- 

 loiu kumpu levitettiin vuoreu tasalle. 



