184 



tadt ifrån Lybeck ocli förärd til Eaiimo kyrckia, hwarest 

 ock nedanföre finnes thessa wackra Werser. 



När Ewe lystna hand, et nekadt Äpple bröt, 



Af en förbuden qwist, ocli det med Adam delte; 



Sielf Angla hopen då, rätt strida tårar giöt, 



Och med bedröfvadt mod, et sårge läte spelte. 



Här stältes de inför, Guds Faders skarpa rätt. 



Them klaga Sanningen, Eättfärdighet och Lagen, 



Förbrända Gasten sielf, han skriker derpå tätt, 



At synd med straff och hämd, skal blifwa evigt slagen. 



Men Evangelium, mot Lagens klandran beer, 



Frid och Barmhertighet, then styfva rätten böijer: 



Ja Sonen lägger sielf, Sin kronas Schepter neer, 



Och sig för brättet här, på pinlig galge höljer. 



Them som i ständig lijt, på Christi blod bestå. 



Guds Änglars ward och hielp, för ewig pina hägnar; 



På dem som tvärt emot, på breda banen gå. 



En ständig swafwel-rök, med skarpa skurar rägnar. 



11:0. Ännu en wacker och stor tafla på nä[r]msta pela- 

 ret åt dören, som samma Eådman Bång Ar 1690. förärdt 

 til kyrckian hwars rubric och öfwerskrifft lyder sålunda: 

 The förnämsta Eådherrars rådslagning uti Jerusalem med 

 theras namn och meningar öfwer Christum, huruledes uti 

 Vien i Österrike uti en Äre-tafla med uttydeliga bokstäfwer 

 ingrafvit och oförwarandes uti Jorden hittat blefven. 



12:0. Än finnes på en Pelare ett märckwärdigt Epitap- 

 hium öfwer en hustro, om hwilcken är en sägen, at hon 

 död, med Oxar blifvit af thess Barn förd til Grafwen, i an- 

 seende til det, at alla andra i Staden blifvit af Pesten ut- 

 ödde. Påskrifften är sådan. Anno 1572. d: 15 Julii afsom- 



