53 



raller; kun ore Kjernefücslcningernc ved Ociilina ikke sammenliajngeiule, da de lluiillicder i 

 lioralslokken , hvori ile enkelte Dyr have opholdt sig, ikke have staaet i Forliindelse med 

 hverandre, men været afbrudte ved mellemliggende tættere l'ailicr af Koralstokken, som 

 derfor ikke kunne være blevne opbevarede undtagen ved de ydre Aftryk. 



To Koraller derimod, Mollkea og Monomyccs pusillus, staae i bestemt Modsæt- 

 ning til de øvrige, idet deres Koralstokke altid findes bevarede, og ved et Slags Metamor- 

 phose ere de omdannede til kornet, krystalinsk Kalkspalh. Kn lignende Modsætning, som 

 den her nævnte imellem forsvundne og bevarede Koralstokke, kan forfølges ved alle de andre 

 Forsteninger, ligesom der ogsaa der iagttages de samme paa hinanden følgende Udviklings- 

 trin i Forsteningsprocessen, og der bliver da to Sporgsmaal at besvare: 



1) hvad har bevirket Udskillelsen af den kulsure Kalk, der saa væsent- 

 ligen har bidraget til at forandre Koralkalkens oprindelige Beskaffenhed? og: 



2) hvorfor ere uorganiske Levninger, • bestaaeade af kulsunr Kalk, for- 

 svundne ved nogle Dyr, medens de ere bevarede ved andre? 



V^ed Koraldannelserne om Bermudas Øerne har man iagttaget, at der foregaaer en 

 Udskillelse af kulsuur Kalk under Vandet, altsaa uden at være understøttet af en Fordampning 

 i Luften , saa at der derved ofte opstaaer en aldeles tæt Kalksteen, og Alle, der have under- 

 søgt Nutidens Koraldannelser, ere enige i at antage, at der uafbrudt foregaaer en slig 

 chemisk Sammenbinding af alle de Materialier, der udgjøre den egentlige Koralklippe. Det 

 er naturligviis forbundet med store Vanskeligheder at komme paa Spor efter denne Foran- 

 dring i det Indre af Klippen, men da den er kjendt ved de nyere og tillige kan eftervises 

 at være foregaaet ved ældre Koraldannelser, maa det kunne ansees for en Kjendsgjerning, 

 at en slig Virkning har fundet Sted ved dem alle. 



Havvandet indeholder i det Hele taget kun en yderst ringe Mængde kulsuur Kalk, 

 der ovenikjobet maa formindskes, saasnart det kommer i Berøring med den ydre Deel af 

 Koralklipperne, hvor det kraftigste Koralliv rører sig, hvad jo ogsaa Forchhammers Analyse 

 af Vand i Nærheden af forskjellige Koraldannelser synes at godtgjøre*); men med denne, 

 over saa store Flader spredte, organiske Virksomhed maa der tillige paa disse Steder følge 

 en Forøgelse af Kulsyremængden i Havvandet og en Vexelvirkning imellem denne og del 

 fine Kalkmeel, der frembringes ved Kalkdelenes Skuren imod hinanden. I Klippens indre 

 og mere aflukkede Huulheder, hvor Vandet kan betragtes som saagodtsom stillestaaende, 

 vil det let derved kunne blive næsten mættet med kulsuur Kalk, der da atter vil kunne 

 afsættes og tjene til at forbinde det allerede bundfældte Kalkslam til en fast .Masse. Der 

 behøves kun en ringe Forandring i \arme- og Trykforholdene for at bevirke en 

 saadan deiviis Udskillelse. Det kulsure Vand vil da til en anden Tid lettere kunne op- 



') Om Sovandcts Bcstandiiclc, p. 3S. 



