63 



blive t'vldte iiicd udskill kiilsmir Ivalk |kui Grund al', at don er isunioi-|)li niod del til- 

 stedeværende iMatei'iale, der her altsaa vil give Impulsen til, at der al'Vandet afsættes 

 Kalkspalh. lilimi henregner ngsaa slige Forsteninger til i'seiidoinorphoserne, eftersom det 

 er en Ombytning af Bestanddele, der her foregaaer; det organiske Stof forsvinder, og i 

 dettes Sted oplages Kalkspatli, uden at den ydre Form derved lider den mindste Forandring. 

 Bruddet i de tykke Skaller af en Ostrea i Faxekalken viser ikke sjelden tydeligt den kornet 

 krystallinske Kalkspalh, der er llesultatet af den her navale \ irkning. Anderledes forholder 

 det sig med Skaller og Koralstokke, der bestaae af Arragonit; thi her vil der ikke være 

 nogen Tiltrækningskraft, der kan gjore sig gjældende mellem den pris maliske Arra- 

 gonit og den i Vandet opløste kulsure Kalk, naar den udkrystalliserer som rhom- 

 boedrisk Kalkspalh. Det ved saadanne Skallers Forvittring dannede Fulver vil altsaa være 

 aldeles priisgivet del kulsure N'ands Indvirkning, saa at det vil opløses uden at kunne fæst- 

 nes ved den af Vandet udskilte Kalkspalh, hvilket er Tilfældet ved de tidligere nævnte Skal- 

 ler. Denne Oplosning kan l'oregaae forholdsviis hurtigt, eftersom man endog i Koralkalken 

 fra de vestindiske Oer seer Skallerne af Uuivalver fuldstændigen forsvundne i den cementerede 

 Kalksteen, saa at ogsaa her iagttages Sporene af den i et foregaaende Afsnit omtalte dob- 

 belte Mrkning, at Vandet paa samme Sted baade kan udskille og oplose den kulsure Kalk, 

 og her er det netop ligeledes kun Arragoniten, der er angreben, Kalkspathen derimod 

 bevaret. 



I den løse Bryozokalk træffes foruden Bryozoerne kun faa Forsteninger, og for- 

 trinsviis saadanne, hvis Skaller ere bevarede, som Pollicipes, Terebratula, Ostrea, Spon- 

 dylus, Cidaris, Pentacrinus, Moltkea, Monomyces pusillus o. s. v.; dog maa det ikke 

 forstaaes, som om Gasteropoderne og Dimyarierne der aldeles mangle, men de findes kun 

 som Aftryk i den løse Masse, saa at man deels ikke kan opbevare dem , deels let overseer 

 dem. Dette bevirkede, at jeg først troede, at naar de større Sljernekoraller i Reglen ikke 

 forekomme i Bryozokalken, var det foranlediget ved, at Betingelsen for Koralstokkenes Ved- 

 Ugeholdelse der havde manglet. Ved omhyggeligt at gjennemgaae disse Lag har jeg dog 

 forvisset mig om, at baade de ydre og indre Aftryk af dem findes fuldkomment vel be- 

 varede selv i den allerløseste Bryozokalk, men , som anført i det Foregaaende , kun ved 

 Randen eller rettere sagt ved den ydre Begrændsning af disse i Bassiner afsatte Lag, saa 

 at de altsaa paa lignende Maade vilde have kunnet efterlade Spor af deres Tilværelse længere 

 ude i disse Lag, hvis de havde levet der. 



Forsteningernes høist forskjellige Vedligeholdelse i Faxekalken giver ikke uva'senllige 

 Vink om, hvorledes man let kan danne sig en urigtig Forestilling om Dyrelivet i en given 

 Periode, naar de Lag, hvori de uorganiske Levninger ere nedlagte, ikke have været skikkede 

 til al danne Aftryk eller bevare disse af Dyr, hvis Skaller bestaae af Arragonit. Her, hvor 

 der kun er Tale om Faxekalken , maa jeg derfor indskrænke mig li! al i-'jøre ii|inKerkscim 



