64 



paa, at det for en Deel er Grunden til, at Forsteninger med Arragonit-Skaller næsten aldeles 

 synes at mangle baade i Skrivekridtet og Liimstcnen. 



Der staaer nu tilbage at omtale den tredie og sidste Udskillelse af kulsuur Kalk, 

 nemlig Travertindannelsen, der er foregaaet eflerat Faxekalken allerede var dækkel af 

 lliillesteensformationens kalkrige Mergel, hvorfra man kan forfolge dens Udspring. Den 

 fienUra;der nemlig altid i Nærheden af Kalkklippens Overflade, hvorimod jeg aldrig har iagt- 

 taget den i nogen synderlig Dybde under denne. I Baunekulen f. Ex., iivor paa en storre 

 Strækning i I860 alle Kloflor og Hnidheder saacs fyldte meü virkelige Stalaktiter og Overtræk 

 af Traverlin , log den allerede sin Begyndelse inde i Mergelen, der her baade var særdeles 

 kalkholdig og af betydelig Ma'gtighed, og i 'den nederste Deel nærved Kalkens Overflade var 

 den endog aldeles gjennemlrængl af Travertin. M \i ikke oliere trælVe lignende Dannelser i 

 vorl saa kalkrige Rullcstcensieer, maa vistnok udledes af dels .Mangel paa Hunlheder. Hvor 

 saadannc furekomme under gunstige Forhold, iagttage vi ogsaa ganske lignende Travcrtiu- 

 (lannelser, f. K\. i Iluulheder lælved Stilling S« i Nærheden af Skanderborg, i del nylig 

 nedbrurlte Muurværk i Danuevirkevoldeu, der, skjondl det er en xcci Kunst oi)kaslet Jordvold, 

 dog maa kunne sanmienstilles hermed, o. s. v. 



Kiselsyren forekommer kun i mindre Maiigde udskilt i Faxekalken enten som 

 Ovarls, Chalcedon eller Flint, og kan derfor kun tildeles en underordnet Plads i en alminde- 

 ligere Charakleri.slik af denne Bjergart. De to furslnævnle \arieteter ere knyttede til Iluul- 

 heder i Faxekalken; i de mindre ug næsten l'uldslændigen aflukkede (indes meget ofte kry- 

 slallisercHjvarls, i de storre og 'mere uregelmæssige Bum er enten del Hele fyldt med Chal- 

 cedon, eller Væggene af den porøse Steen indtil en vis Dybde gjennemlrængle deraf, allsaa 

 en .\rl Secreliunsdannelse. Paa denne Maade ere ofle Forsteningernes Iluulheder blevne 

 uilfyldlc enlen nieil Ovarls eller Chulcedun, analog med den i del Foregaaende omlalle Af- 

 sa-tiiing af Kalkspalh. 



Tidligere troede man, al Klinten siet ikke forekom i Faxekalken, indtil Forchhammer 

 i Varet 1 8 49 paaviste den i den midterste Grube paa Liimovnsagrene (Fig. 10;. 1 de se- 

 neste .Var er den alter iapltagel baade i den sydvestlige Deel af Toftekulen (Fig. 13) og i 

 den nordosllige Deel af Baunekulen (Fig. I8|, begge Steder meget dybt nede, og den er her 

 især mærkelig ved, al den kun har en yderst ringe Udstrækning i Sammenligning med 

 Flinten i de andre Led af Kridlformalionen, saavelsom ved al den kun forekommer i den løse 

 Bryozokalk. Den fremtræder altid kun i saadanne Lag, hvor den tilstedeværende Kisel- 

 syre i Forening med, hvad der af delle Slof har været oplosl i Vandel, har kunnet samle 

 sig i disse eiendommelige nyreformede Masser (t^ncretioner), og den er derfor altid 

 knyttet til Lag af en oprindelig sand- eller jordaglig Beskaffenhed, som Liimstcnen og Skrive- 

 kridtet. Hertil kan man nu henregne den lose Bryo/.okalk, men ikke den lianrde og, man 

 kunde na*slen sige, fur slige Dannelser ubevægelige Faxekalk. I .VImiudelighcd antages Flin- 



