103 



frenislilles vud I-'uniiluu (lo), sua \il det ikke vare vanskeligt at liestomine de Nærdier for 

 Constanterne m og log [u^ — 0^1 sum efter rorsugene ere de saiidsjnligste for hver af disse 

 6 Grupper af Observationer, og del \il da vise sig, om Anlageisen, at Formlen (loi frem- 

 stiller den sogle Lov, stenimer med l'li'fai'ing, saml li\iji\idl dt^ ovrige udviklede {"ormler for 

 Varmens Fordeling i og Ldslromuing af en cylindi'isk Ledning for \ariiit Nand kunne ansees 

 for at va're riglige. 



Betragte \i til deu Knde I'orsogene Nr. 1 til 8, 'label l\. og söge \i Middeltallene 

 af Værdlerne for (m — Öq), svarende til hvert enkelt .Maalernr, idel vi antage Lufttemperaturen 

 Öq = — 1, 4, saa finde vi folgende 4 Ligninger til Heslemmelsen af de to Størrelser ra og 



log («o — öo): 



log (Mo — Öq) = 2,08636 4- 0,00. ?nj 



log («o — Öq) = 2,0726-i +12,8 . rør 



log (t<o — Øo) = 2,0.5805 + 26,0 . m\ 



log (2<|j — Ôjl == 2,04454 -+■ 35,76 . »i) 

 Og ved herpaa at anvende den approximerede mindste Qvadratmethode, som jeg har med- 

 delt i Mdenskabernes Selskabs Oversigter for Aaret 1S57, finder man let folgende Værdier: 



in = 0,001167 og log («o — Øoi = 2,08718. 

 Indsættes disse Værdier i Formlen (15), findes: 



log (u — Oa) = 2,08718 — 0,001167 . re, 

 hvoraf Værdierne for {u — 6^), svarende til de forskjellige Maalerer, lade sig beregne. Udfore 

 vi denne Beregning og sammenstille vi de beregnede Temperaturer med !\Iiddeltallene af de 

 observerede, saa finde vi : 



Maalerorets Nummer. 



2. 



3. 



4. 



5. 



Observeret u 



Beregnet u 



120,6^ C. 



120,8 



—0,2 



116,s°C. 



116,7 



0,i' 



112,9° C. 



(12,6 

 0,3 



loa.i^c. 



109,4 



Différents 



0,0 



som viser, at de beregnede og de observerede Temperaturer næslen ganske falde sammen. 

 Mile vi dernæst sammenligne ovenstaaende Formel med Formlen (22) i det Fore- 

 gaaende, saa maae vi erindre, at, medens deu her omhandlede i Tommers Stobejerns \ and- 

 ledning havde et Overdrag af Steenkulstjære, saa havde den Itommige Smedejerns Ledning, 

 hvormed de tidligere omtalte Forsog bleve udforte, sin naturlige metalliske Overflade, og som 

 en Folge heraf maae vi indfore en Coefficient n, som afhænger af Forholdet mellem ^ arrae- 

 Udstraaleevnen for de to Ledninger, men som maa være den samme i alle Forsogene. En 

 Sammonligning luellom den her liiudiie iMirniel fur \ armen.-: Aflageii huigs ad den I Tom. 

 Ledning og Formlen (22) viser da let, al \i maae have: 



1 + 0,05 . U 1) 

 ,« = 0,001167 = «.-.^3^^^^—.-^; 



