145 



linien synes kun at mitc tilslcdc lios Fiona, li\(ir ili'n frriiilirinfres af den store Vcnn- 

 stamnie.— Siderne ere al' lurskjcllig llnide, sanlvanligl linic-l omirent ved eller foran Midlen 

 al' Kroppens Længde; derlra aftager Iloidcn bagud. Kiter Hyggens slorre eller mindre Urede 

 — thi Foden er indenfor Aeolidiernes firniipc l;uii;l mindre xarialici i lirede end Ryggen — 

 falde Siderne mere eller mindre skrant at mod Foden: Ikjs (iliiiiens maa den betydelige 

 Brede af den forreste Deel af Ryggen saaledes medfore en betydelig lloide og Skraanen af 

 den forreste Deel af Siden (s. ndf.). Paa den hoire Side sees fortil Kjonsaabningen, 

 som sædvanligst ligger i Nærheden af Hovedet, sjeldnere, som hos Glaucus, længere tilbage; 

 længere bagad, dog allid i nogen Afstand fra Kroppens Bagende, bemarkes ikun ikke hos 

 de notoprocte Former) Analpapillen, og mellem denne og Kjønsaabningen, sædvanligviis 

 nærmere hiin. Nyreporen. — Foden er smallere end Ryggen, sædvanligviis lidt haleformet 

 forlænget ud bag Kroppen, dog er denne Hale sjeldnere af nogen betydelig Længde \(Jlau- 

 eus); tilsiderne staaer Foden sædvanligt bræmmeformet ud fra den ovrigeKrop. Fodsaalen 

 er bredest i F'orenden, aftager fordetmeste jævnt i Brede mod Bagenden og ender mere eller 

 mindre spidst. Fodens F'orende har hos de fleste Slægtsformer en Fure i Forranden og 

 er da til hver Side oreformet udtrukken med en Fortsættelse af Furen ud paa urernes 

 forreste Rand; sjeldnere (Fiona, H. ; Cuthona, A. & H.; Galviua,. A. & LI.; Glaucus) er den 

 uden Fure og da ogsaa uden Fodører. 



Pa pillerne*), Aeolidiernes characteristiske Rygvedhæng, variere ned gjennem Grup- 

 pens forskjellige Slægtsformer meget betydeligt med Hensyn til den Maade, paa hvilken de 

 ere ordnede , saavelsom med Hensyn til Storrelse, Form og Antal. Den Stilling, som Pa- 

 pillerne indtage paa Ryggen , betinges af Retningen af de fra Maven og Mavebiindsækken 

 udgaaende Galdegange, paa hvilke eller paa hvis Grene de i Papillerne indkapslede Lever- 

 lapper ere stillede. Papillerne maae derfor altid sees ordnede i Skraarækker, der udgaae 

 fra Maven og Maveblindsækken, og Dyrets Contractionstilstand maa udove en betydelig Ind- 

 flydelse paa Retningen af disse Rækker; ved Slappelse og Forlængelse af Kroppen blive de 

 mere tværlobende, ved Contractionstilstand derimod mere skraae. Man kan saaledes ikke 

 give den Vægt, der tidligere er lagt paa Papilradernes Retning, Medhold, og mindst tor der 

 heri søges en Slægtscharacteer, saa meget mindre som Papilradernes Retning kun træder 

 tydeligere frem hos de Former, paa hvilke de staae mere fjernt fra hverandre, og ellers forst 

 kommer for Dagen, efter at Papillerne selv ere afplukkede; kun Slaglerne Glaucus |s. ndf.) 

 og Phyllodesmium (s. min Anat. unders. afPhyllod. I.e.) synes i denne Uenseende at gjore en 

 Undtagese og i Papillernes Tilheftelscsmaade at frembyde el tydeligt generisk Mærke. — I 

 Størrelse variere Papillerne meget betydeligt hos de forskjellige Slægter og Arter, og ikke 



') Med Hensyn til Berettigelsen af denne, den Linnéiskc Benævnelse, snil. min i:nder5ogelse af Fiona 



1. c. p. 275 Anm. 



ViJcnsh. Selsk. Skr.. 5 Ita-Lki-, nnLuivIJi'n.''k. og mollicm. ATJ., 7 Bil. 



19 



