174 



Benene ere snart korte, som hos Coryphellerne, snart lange, som hos Acolidia (stride) og 

 Plijllodesmium; sædvanligt ere de hele i Enden, nndertideu, som hos Coryphellerne, klo- 

 vede ved et mere eller mindre dybt Indsnit j-). Oddepartiet mangler nndertidcn eller er lige- 

 som tilbageliggende, som hos Ae. glauca, Alderi, Soemmeringii; hos andre, som Ae. pa- 

 pulosa, pellncida, Cratenerne, skyder det sig ikke eller næsten ikke frem foran Dentiklerne, 

 men ligger jevnhoit med dem; hos de fleste Former træder Odden dog stærkt frem. Den- 

 tiklernes .\ulal viser sig hos de forskjellige Slægts- og Artsfonner meget forskjelligt; snart 

 er det meget stort, som hos de typiske Aeolidier og Phyllodcsmiinn, i Inilkel rillælde Den- 

 tiklerne rre Mieircl mindre : snart og sædvanligviis ere de meget færre og ila lilligc storre. 

 Kun meget sjeldenl, sum hos Slægterne Favoriiuis (Ae. alba A. & II.), Calma (Ae. glaucoides, 

 A. iSl II.), Hermaca, Sliliger og Alderia, er Tandranden ganske glat. — Som udtryk for Alel- 

 leinlandens Storrelse crc i det Folgende visse .Maal altid anvendte; som Udtryk for IJoiden en 

 Linie fra Oddespidsen til Midten af (Grundfladens) bageste Rand, medens lireden bestennnes 

 af en mellem Spidsen af begge Benene trukken Linie; sjeldnere er lillige Tandens Længde 

 besleml \ed Maal fra Oddespidsen lil Knden af Uenet. 



Ilos Ae. salmouaeea er Holden saaledes = Û,U; lîreden = 0,28"'"'. 

 — — Scacchiana - — — = 0,1.0; -- = 0,18"""' o. s. v. 



Sidelænderne') ere, som anfurl, kun tilstede lius faa Slægtsfonucr. Ite reise 

 sig mcgel skraat ivcirel fra Tungeryggen som faste, men tynde, lladtryktc lilaiir, der en; 

 heftede i Tungens eutieula, med en, mod den uvrige Tand skjævlslaaende , svagt udludet, 

 Ifuuuelig bred GnuullladcvY). Tandpladen lober spidst til imod Knden; den er tykkere i 

 begge Ilandene, af hvilke den ene vender op- og indefter og enten er liint tandet, som hos 

 Coryphellerne f), eller er glat, som hos Flabelliner og Galviner-J-j-]); den anden Rand vender 

 ned- og lulefler og er nitid glat. — Længden af Sidelanden angives ved et Maal fra Spidsen 

 lil Gruudfladeus Midlc; Ureden er TvaTinaalel gjenuein den hredeste Deel af Grundlladeu -|. 



II Tab. II II f. i; I. IV. f. 21. 



i) Iler er inicl llrnsyn tasel til .Sla-elmic Anliri|ia op Proclonnliis . som jeg Ikke li.Tr liavl LeIliL'liril III 

 al iindersogc. .Mellem- os Sidelænilcr synes licr ni være uden Dciitlkler. 

 ti) Tab. II B. ng. 5, 7. 8, 9; L III. f. 10, II, 13; t. IV. f. 21, 20, 27; 1. V f. 8, 9, 13. 

 tit) Tab. III. f. 10. II. 



'I Del viser sig ved sammenllsnende Delrnglniiig af llnsprbysnliigeii lins Aeollrllernes Kamille, at denne 

 er i hol Grad variabel, og del er lydcllgl, al en censidig Hensyntagen lil delle Forhold Icl vilde 

 kunne fore III • n Adsplillelsc af Former, der dog alle lilliore een Famille. En suadan Uclraglning har 

 ogsaa allerede indenfor andre Grupper fori lil mcgcl unulurlige Samnienslillin^cr. Forf. skal i den 

 Anledning exempelviis — clExcmpcl blandl de mange — erindre om, al Troschcl har spliltcl de af 

 mig nndersogle .Mnrseniadcr ad og furl de enkelte Led lil .iMeles forskjellige Familier, en Opfallelse, 

 der cfler mil Kjendsknh 111 denne Gruppe virkelig ikke er heldig. Del er derfor ogsaa med Helte, at 

 Dohrn iMalacolog. Bl.^ller. 1861. p. 104) har udtalt sig mod den egne kunstige Systematiscrcn, som 

 har indsncgcl sig med en udvidet Kjcndskab til Raepcbygningen hos Gastracopoderne, og Troschel's 

 Indsigelser iBer. für 1861. Archiv XXVIII. (1862) p. 2å5| herimod erc, mildest Uli, mindre rigtige. 



