178 



Leversystemet optræder hos Aeolidierne under en aldeles eiendommelig Form, 

 der atter betinger den for diise Dyreformer saa egne Udvikling af Rygvedhæng, og som 

 dened herer med til denne Families væsenligste Characterer. 



Leveren danner ikke hos denne Gruppe, saaledes som hos Doriderne og Tritoniaderne, 

 en samlet Masse, men er bleven oplost i en større eller mindre Mængde sondrede Lapper, 

 som indkapslede i stærkt fremragende lludskeder danne Papillerne paa Ryggen. Scyllaeerne 

 og Tethyderne, Dendronotiderne og Melibaeinerne danne med Hensyn til Leverbygningen et 

 smukt og tydeligt Bindeled mellem begge hine Grupper; hos alle disse Former optræder 

 Leveren vel som en storre samlet og lappet .Masse, men samme afgiver mere eller mindre 

 One Grene, som karformigt udbrede sig i Flud og «Gjæller«*). 



Idel hver Papil væseuligt bygges af en Leverlap, betinger dennes Udviklingsgrad 

 ogsaa Papillens Storrclse, ligesom dens mere trinde eller flade Form paatrykker Papillen sit 

 Udseende. Leverlapperne bestaae af Smaalapper, som ere stillede ovenover hverandre, 

 rundtum en fælleds Stilk, Levergangen. Sinaalapperne træde enlen kun lidt frem fra Over- 

 fladen og slaae meget tæl, Lexerlappen bli\er da trind i.\e. Scacchiana, Ph.l; eller Sniaa- 

 lapperne rage mere frem og staae mindre tæ-t paa hverandre. Leverlappen sees da med korte 

 knudrede Grene; sjeldnere ere Grenene som hos Glaucus-j-) lidt længere. Disse Forskjel- 

 ligheder i Bygningen af Leverlapperne ere uden Indflydelse paa Overfladen af Papillerne, 

 som (med Lmllagclse af hos Proclonolus) .iltid er j;r'\n og glat, undtagen forsaavidl som 

 den ved en stærk Sammentrækningstilstand af hele Papillen kan antage en noget knudret eller 

 idetmindste dog ujæ\n Beskafl^enhed. — Leverlappen dannes af en homogeen .>Iembran, som 

 paa Indsiden er beklædt med den sædvanlige Levermasse , bestaaende af uregelmæssigt 

 rundagtige Celler med Kjrme og Kjernelegeme og moleculært, fidlagtigt Indhold. Gjennem 

 Leverlappens og saaledes sædvanligt gjennem Papillens Axe lober en Gang, Levergangen 

 (duclulus hepalicns), som, især lydeligt pa;i grenede Lapper, udsender Sideforlængelser i 

 sammes Knuder og Grene-}-}-). Levergangen var enten lom eller indeholdt opløst Lever- 

 masse, som ofte var blandet med Maveindholdet, men uiesten altid fandtes tillige NeldeOim i 

 den, sandsynligviis det paagjæidende Indi\id$ egne, som med det (ved Neldefimene bedøvede 

 og) slugte Bytte \arc konme ind i Forduielseshulen-). 



'i Ed saadan Forçrrninc er af Blanchard paaviist hos Tethys, af Hancock og mig hos OendronoUder 

 u^ Sc\llaeer isml. Unders af Tiona. p. 27Î Anm.). 



t) Tab. VI. f. 24. 

 ni — VI. f. 25—27. 



** Maniie lacUagere (Quatrrfacrs. Mnnc-Kit«., Alder & llanruck have «eet Indholdet af Fnrdeielseshulen 

 Imadt ind eller rtti det Irxde mere eller mindre d>lit ind i Lever.«} »ternets Gange, oç denne Om- 

 slændiKhed bar vssenlict bidraget til. at di.<se ere lile\ne opfattede .>om tirene af Maven. Jes liar 

 hos Kinna il. c. p. 300 Anm. I .«eet llrre af Ütret.« eçni' Tandpldder (som formodenlict have været af- 

 rcTDc eller ere bU-Tne afrevne ved al gribe Foden) traadle beeil ud i Uuulheden af en af Papillerne. 



