191 



een eller to 'i/Eggehvide"- (afsondrende) »Kjerller" lautl.i (Gll.. allniminiparacl, ogiSkeden 

 iudmunder eu Sædbeliolder (K e c ep lac u I um semiuis, Spermaiullieta.). 



Kjønskjertelgaugens hanlige Fortsættelse, Sæd I ed ere n-{-) (vas defereos), er 

 som hos riilinoniiterne i sin første Stræknig ikke fri, men fastheflel til Overfladen af Sliim- 

 kjertlen; muligviis er Forholdel hos enkelte Former (Fiona) lignende som hos l'ulnionatecne, 

 saaledes nemlig, at Sædgaugen i denne Strækning kun dannes af en rendeformet Ilaivkana! 

 paa Sliimkjertlen, som dog midlertidigt kan forandres til en lukket Gaug. Fortil [laa sidstna-vnte 

 Kjertel lili\er Sædgangen fri og gaaer som et sædvanligt kort, sjeldnere (Fiona, Glaucus) 

 længere Ror (testis, Hane.; vas deferens, H. Meckel) til Penis, igjennem Iris Længde det 

 derefter fortsætter sig, og paa hvis Ende det aabuer sig; denne frie Deel er undertiden (Fiona) 

 gjennem en Strækning tykkere, af glandules Bygning (og danner ligesom en Slags Prostata). — 

 Penis-j-f) varierer meget i Længde ligesom ogsaa noget i Form; den er undertiden kort, undertiden 

 meget lang (Fiona); den ligger inde i Legemet indesluttet i en, sædvanligviis temmelig vid. Penis- 

 sæk, af hvilke den kan skydes frem. Aabningen for Penissækken og dermed Fremtrædelsessle- 

 det for Penis ligger sædvanligt tæt ved de andre Kjonsaabninger paa et faMleds Tuberkel eller i en 

 fælleds Grube (thi Stedet staaer snart mere frem, snart er det mere fordybet) ; kun sjeldent (Fiona) 

 er Aabningen til Penissækken rykket bort fra de andre Kjonsaabninger og saaledes isoleret. 

 — Kjonspapillen elier Kjønsgruben indeholder hos næsten alle Aeolidier tre Aabnin- 

 ger, en forreste til Penissækken og to andre tætstaaende til Sliimkjertelgangen og Skeden. 



De til Generationssystem et horende physiologiske Forretninger maae i 

 Overeensstemmelse med ovenstaaende Fremstilling antages at foregaae paa folgende Maade. Den 

 Sæd og den Ægmasse, som er dannet i Kjønskjertlens acini med deres Vedhæng, føres ud 

 gjennem den fælleds Udføringsgang . Sæden søger derefter i større Masser sin særegne 

 Vel gjennem Sædlederen og ud igjennem Penis, som under Parringen sandsynligviis træ- 

 der ind i Skeden (eller maaskee kun svøber sig om Penis (s. nærmere ndf.i) af et andet 

 Individ, medens Sæden derved optages deels i Sædbeholderen, deels i Ldvidningen paa 

 Kjønskjertelgangen (Ampullen). Æggene gaae ligeledes deres egen Vei, i tynde Snore 

 gjennem Æggelederen over i Sliimkjertlen, hvor de modtage en Æggehvideomhylling ifra 

 »Æggehvidekjertlerneii) og ved Secretet fra Sliimkjertlen sammenbiudes til en Ægmasse, 

 som formes efter denne Kjerteis Huulhed og udstødes gjennem Sliimkjertelgangen. Denne 

 Udskydning skeer sandsynligviis ved Sammentrækning af Legemets Vægge, da selve Sliim- 

 kjertlen aldeles mangler mustulose Elementer. 



Kjonskjertlen iGl. hermaphrodisiaca)') er altid meget stor og udfylder den største 



t) Tab. VII. f. 11 (1; t. IX .V. 1". 21 b. 

 tt) Tab. II A. f. li — lu; t. VII. f. 11-13; t. IX A. f. 2-1 a. 

 'I Det vilde være et aldeles un.vUii;! .\rbeide at eaae noicrc ind paa de forskjelliïc Tydninger os Ue- 

 nævnelser, som'Kjonssysleniels eiilvelte Dele liave undcrgaad lios de forskjellige UndcrsucerclQualrcfa- 

 ges, iNordmann, Krev & Leuckart. Ilanc. & Enibleton o. Fl.). 



