194 



hvilke den forreste hyppigst er mørkere. Mellem disse to Hovedafdelinger, som paa Under- 

 fladen ligesom gaae mere jævnt over i hinanden , findes paa den øverste Flade en dyb Fnd- 

 sænkning, paa hvilken de Ror, der sætte Kjonsapparatets forskjellige Dele i Forbindelse med 

 hverandre, træde tydeligt frem. Sjeldnere (Glaucus) er Sliimkjertlens Form herfra afvigende; 

 den er da mere langstrakt og uregelmæssigt formel. Kjertlens store Lap er ved dybe Ind- 

 snit og Furer, der især gaae i Længderetning, ligesom fleerlappet og paa Overfladen be- 

 dækket med store uregelmæssige Vindinger; Æggehvidekjertlerne ere da i endnu høiere Grad 

 forsynede med gyri, der paa de forskjelligste iVhiader ere slyngede i hverandre. Ilos en- 

 kelte Former (Fiona, Coryphella) indeholder Sliimkjertlens store Lap en sammenhængende 

 Hule, der ved Skillerum er deelt i 2—3 indbyrdes sammenhængende Kum, som aabne sig 

 udad paa Legemels Overflade gjeunem Sliinikjerlelgang og Skede, som hvile paa hinanden 

 og ere uadskilleligt forbundne; hos andre og de Heste Formor ere storre Hum neppe til 

 al paavise i Kjertlen, men den bestaaer af bugtede, tæt lil hinanden trykte og indbyrdes med 

 Væggene sammensmeltede rorformede Loculamenler'i, der paa lignende Maade aalinc sig 

 udad. .\f denne sidste Bygning vise Æggehvidekjertlerne sig altid. — Væggene af Hulerne 

 i Sliimkjertlen ere temmelig lykke og ligesom (iinl nopprede og foldede. \'cd nnicre IJnder- 

 sdgelse \isc disse Nopper eller line Stænk og Folder sig bestaaende af langstrakte, guul- 

 ladne KjerteiJegcmer, der ere rykkede sammen i meer eller mindre runde og aflange, storre 

 og mindre Kredse eller danne Længdekamme; Kjerlierne falde fra Toppen af Kammen og 

 Midlen af Kredsen skraat af lil Siderne og ud mod Sliimkjertlens Ldside, hvor de blive lysere, 

 ofte Ivedeeie sig og tabe sig enten afnuidede eller uden tydelig Grændse; paa Toppen vise 

 disse Kjerlelhobe ofle en Furdybniiig, saaledes al de derved blive ligesom kratcrfurmede. 

 Kjerlierne Inve el liinlkornel og kjerncl Indhold, desuden sædvanligviis en stønc hjerne 

 med Kjerneiegeme -{•). Mellemrummene mellem disse Kjerlelgrupper visle sig dannede af (iu 

 aldeles slructurlns Masse eller indeholdt kun line pimklli^'nende Korn, som tildeels vare ord- 

 nede i flækker; Overfladen af Kjerlclgrupperne, men især Mellenuiimmene mellem dem visle 

 sig tillige maskede eller egenligl med frie, uregelmæssigt kanlede Celleomrids, indenfor 

 hvilke der underliden kunde sees ligesom en Kjerne (over større Strækningt-r kiimli ijrnni' 

 sidste Dannelse undertiden skjules ved en Slags Paaleiring af regelmæssigt runde, guulladne 

 r.fller med moleculærl Indholdi-). — Sliimkjertlens Rum findes enten lomme, i hvilket Til- 

 fælde Væggene da ere meget fastere i Substans, eller de indeholde en Ægmasse, som enten 

 ligger lost eller (Indes endnu klæbende fast ved Hulens Ophoininger og Fordybninger og 

 ofle lader sig forfnlge gjennem længere Strækninger af Sliimkjcrllens Uuulrnm. Naar der i 



'i Mullcvils dnnno Kjerllcn da kun nf et etikcU eller nogle fan, mange Gange oprullede Ker. 

 I) Tnb. VIII. f 13. 



') Denne meget uklare Btgnlnc h.ir jeg allerede panvllst hos Fiona (I.e. p. 54, bh. t 2. f. 12) og skal 

 aiiliefale d|j«e m.Trkelige .Slrnrlurforhold til l'ndersogelse paa friske Dyr. 



