206 



som el svagt rodligt Skjær. som ogsaa viste sig paa Spidsen af Rhinophorerne M. — Af Form 

 er Dyret icfterVerany temmelig langstraktl ovalt, bagad lober det smallere til; det er holest 

 omtrent paa Midten og skraaner stærkt bagud, mindre stærkt fremad og er derfor endnu 

 temmelig heit over Forenden. 



Hovedet er temmelig stort. Tentaklerne sees stærkt sammentrukne, saaledes 

 korte: Rhinophorerne ligeledes sammentrukne, tæt perfolierede (efter Verany skraat og pa- 

 rallelt laminereile), med mindst c. 2.i bladagtige Folder; bag Roden af Rhinophorerne sees 

 Oinene som sorte Prikker. — Foden er temmelig bred, Fodhjornerne korte (efter Verany 

 meget korte). Siderne ere temmelig hoie; fortil paa hoire Side under anden Papilgruppe 

 ligger Genitalporen, indenfor hvis fremstaaende Rand sees den sædvanlige Dobbeltaabning 

 og en lille Spalte nedenfor og foran samme; længere tilbage og op mod Rygranden mellem 

 (efter Verany linden 3die og Ide Papilgruppe og da nærmest ved den sidste sees den korte 

 Analpapil med en lille takket .Vabning; nedenfor og lidt foran den fandtes (paa de 2 Individen 

 en meget tydelig, fiin Nyreaabning (Fig. I'i. — Ryggen sees i en smal Strækning l.angs 

 Midten nogen, Sidedelene derimod bp.<;atte med Skraarækker af Papiller. Disse Rækker 

 staae paa hver Side bagtil, som det synes, sondrede: fremadtil ere de rykkede sammen to 

 og to; allerforrest endog samlede i Grupper paa 3 — 4 Rækker. Efter Afrykning afPapillerne 

 sees da 17 — 2"2 tværlobende Ophoininger, som ere lidt buede, tildeels parvus forenede i en 

 Bue (Fig. Il og saaledes ofle r>kkede flere sammen (Verany angiver Antallet af Papil- 

 rækkerne til 211: Antallet af disse Ophoininger stemmer, som sædvanligt, ikke paa 

 begge Sider. Papillerne sidde sædvanligt kun i en enkelt Række paa deres Tillieftningspl.'i- 

 der (Fig. li. I hver Række taltes 8—10, sjeldent 6—7 eller 11 — 12 Papiller; i de for- 

 reste Rækker er Antallet störst : i de merp bagad liggende tager det af, og de sidste 

 Rækker indeholde kun 2—3. Papillerne voxe hurtigt i Storrelse fra Forenden af Dyret, 

 derefter \edligeholde de den samme Storrelse indtil i Nærheden af Ragenden, hvor de blive 

 mindre. De yderste Papiller i hver Række ere mindst; de tiltage derfra indefter jævnt i Stor- 

 relse, .saaledes at de 2 — 3 meest indad liggende naae en Længde af indtil G"", sædvanligt 

 ere de dog kun 4— I'ï"" lange ved 2"" Brede; meget almindeligt findes dog smaa og me- 

 get sman Papiller indad mod Midtlinien mellem de store, formodenligt i Begreb med at 

 gjendannes. Papillerne have temmelig megen Lighed med dem hos Ae. papulosa; de ere 

 saaledes kradige, (lade (d. e. sammentrvktei, lanretdannede, ofte S-formigt krummede, 

 med en forreste mere skarp og convex og en bageste, almindeligviis mere lige afrundet 

 eller skjævt-fladlrvkl Rand: ^ed Roden ere de stærkt indsnorede (Fig. I, 3|. Papil- 



D'n t)0» åe Irrende Dyr lemmeliç sisprke Farre isml. I. c.i var allsaa mslen forsvunden. 



Ifnlce Veran; forekommer denne Dyreform, der efter ham slaaer nær Ae. hyslrii. Olto, fiaa I — 2 

 Metm Dytide: han har ocsaa der fondet oe har beskrevet den traadformede Leec. 



