209 



LfPiigdo; den or fyldt mod Cysler af 0,038""" Længde og 0,029""" Brode, saml frie NeldeMini 

 (l'ig. IG), som ore stavdannede og af niegel ringe Storrelse (Længden = 0,(MtT— O,oi(i, sjuld- 

 nere 0,02""'; 'l'ykkeisen = 0,00]27— OjOOiS"-"'). - fljertel og Nyren ore af sædvanlig IJyg- 

 ning. — Kjniisk jerl len secs iilydeligt deell i to symmetriske Halvdele; liver af disse er 

 storlappet, indeholder 7 — 9, forfra baglil saiiiiii('iili\\Mi', iiregeliii;essi;.'l sklM'turmedc Lapper 

 og een eller to rnndaglige nparrede Endelapper, af hvilke den na\sthageslc laa indskndt mel- 

 lem de lo bagesle Galdegange. Lapperne sees af sædvanlig acinos Bygning, Acini byggede 

 paa sædvanlig Maade'); Sædfimene vise kun et meget lille og utydeligt Hoved. Sliimkjertlen 

 stemmer i Bygning og Torm med de sædvanlige typiske Forhold. 



Facelina, Aid. & Hane. 



Rhinopliori perfoliati. Podarium antice angulis tenlaculatiui produclis. — Processus 

 niasticatorius mandibulae grosse denticulatus. lladula paucidenlata, dentibus uniseriatis, 

 cuspidatis, denticulatis. 



Denne Slægtsform blev af Alder og Hancock i deres store Monograph! (part > 11. [i. Wll.v 

 opstillet til Optagelse af nogle Arter, som disse og andre Forlï. tidligere regnede ind under 

 Flabellinerne. Slægten udmærker sig ved ringede (perfolierede) Bhinophorer, ten- 

 takelagtigt udtrukne Fodhjorner og ved en Raspebevæbning med en enkelt 

 Række stærke Tandplader med udviklet Oddeparti og Dentikler ud til Siderne 

 for samme. Slægten adskiller sig fra Flabellinerne hovedsageligon ved ^langel af 

 Sidetænder paa Raspen, men kommer nærmere ved Slægten riiidiana, Gray, som \a>sen- 

 ligen kun er forskjellig fra Facelinerne ved sine afrundede Fodhjorner. Skegten, som er 

 opstillet paa Ae. coronata, Forbes, og adopteret af Gray (Guide 1. c. p. 223), indbefatter kun 

 et Par Arter-;. Til denne Slægt synes nedenstaaeude Art at maatte heufores, som rigtignok 

 af Gray sættes hen til Flabellinerne.- 



') Aciiii af ilcnne Art cic afbildede af R. Leuckart (zool. loiters. 3 Heft. 186i. p. 7S. 1. II. f. 16). 



") Med Sikkerhed kuimc kun Ae. coronala, K. og den af mig undersogto Arl — de ciicslc , livi.s llas|(C- 

 liygning kjendes, — fores lierlieii (med nogen SaiuL^jiiliglicd ogsaa Ae. cicgans, A. & H. og Ae. 

 punctata, A. & H.). 



Naar Gray (1. c.) endnu icgncr herhid Ae. sulirosacca (Kscliscli.), crassicornis (Escliscli.i, aiinuli- 

 cornis (Otto), da kan Gray saalldt som nogen Anden med Sikkerhed vide, om disse Former hore 

 herhen; dertil vilde blandt Andel udfordres Kjendskab til Kiispebysningcn, og saadan mangler. — 

 Ae. minima (Forsk.), som Gr. ogsaa henforcr til deiuic Sla;gl, er neppe bestemmelig. 



ViJcnsk. Sfiak. Skr., 5 Række, iialiirvldciisk. og niBlIicni. Afii., 1 Bi. *' 



