229 



Paa nogle slorre, iiu-gct slappe Fridividcr med ogsaa ganske slappe Tentakler og Uhinophorer 

 vare disse Organer langstrakte (7""" lange), spidst liilobende med stærke, svagt snoede Længde- 

 folder; de forste vare ved Roden lidt tykkere end de sidste (Fig. 34)'). Bag Roden afRhino- 

 phorerne kunde Øinene fordetmeste opdages som et Par svagt gjennemskinnende morke 

 Punkter; ifulge Poller's MS. skulde de vise sig som fine hoirode Prikker-). 



Kroppen gaaer jævnt over i Hovedet og aftager bagad gradviis i Brede og Høide. 

 — Ryggen er jævnt hvælvet, bredest omtrent paa Midten; den mellemste Deel er nHgen 

 og omtrent ved Midten af Dyrets Længde bredere end eller næsten saa bred som hver af 

 de papilbesatte Sidedele, der med Randen staae lidt ud over Legemets Sider. — Siderne 

 ere af niiddelmaadig Uoidc, holest omtrent ved vildten af Dyrets Længde, ju'vnt aftagende 

 bagad, dog stærkere fra Analegnen; omtrent ved eller bag Grændsen mellem den forste og 

 anden Fjerdedeel af Dyrets Længde (sædvanligt under 12te — lüde Papilræ-kke) sees Kjøns- 

 aabningen, meest som en flad Grube, omgiven af en kredsformet, Oint radiat-furet Læbe; 

 af dens forreste Deel rager Enden af penis ofte frem, og bag samme bemærkes 2, sædvan- 

 ligt over hinanden hggeude, Aabninger. Længere tilbage, noget bag^Iidten af Legemel (al- 

 mindeligviis omtrent under 26 — 30 Papilrække) oppe mod Rygrauden laa den sa'dvanligviis 

 flne, kun lidt fremstaaende Analaabning, og mellem denne og Kjonsaabningen, dog nær- 

 mere sidstnævnte, saaes paa flere Individer temmelig tydeligt den meget One, gullige Xyre- 

 aabning. — Foden er lidt forlænget bag den øvrige Krop; Fodorerne temmelig korte og 

 svage, bagudboiede; Fodsaalen temmelig bred, jævnt tilspidset bagad, og endende spidst-""). 



De temmelig let aflaldende Papiller ere i det Hele store (af indtil S'i""" Længde) 

 og kraftige, enten alle af næsten samme Form eller (som hos de ovenfor omtalte lyse Indi- 

 vider) de inderste en Deel afvigende fra de udenfor dem staaende. De ere meget talrige, 

 ordnede i tætstaaende, saaledes ved utydelige, men omtrent ligestore ^lellemrum adskilte 

 Skraarækker, hvis Retning meest gaaer indvendigtfra udad og fremad, hvilket dog forst viser 

 sig nogenlunde tydeligt efter Afrykning af Papillerne (Fig. 3 i); af Rækker tælles omtrent 

 40( — 50), hver Række indeholder 5—7 Papiller^i. De forrest paa Ryggen anbragte Papiller 



') Paa el Individ saaes (Fig. 35) Rhinophoren og Tentaklen paa venstre Side fulilslændigt saninicn- 

 smeltede; denne Di ff orm ilet niaa anliiges al liavc sin üprindelse fia en oprindelig ItannelscsTcil, da 

 Afstanden mollem Roilen af den ovre og nedre Tentakel er for stor til at en Samnienvoxniog efter 

 en stedfunden Beskadigelse kan antages mulig. 



') Coulliouy angiver (1 c ), al Oinene hos Ae. salmonacea (i .Modsætning til Korholdi'ne hos Ae. boslo- 

 niensis) ei erc synlige, en Angivelse, der i og for sig var Udel sandsynlig, da det hos Aeo I id i orne, 

 som anført, sædvanligt kun er en stærk Contractionslilsland eller en Koiskydning nf Sva-lghovedel, 

 der gjor, at Øincnc lios enkelte Individer ikke blive synlige gjenncm Ucilakninacrnc 



') Mollers MS. angiver en Midtfure bagtil paa Fodsaalen. En virkelig Fure (som hos Pleuro- 

 phvllidierne) forekoninier ikke hos Aeolidierne, derimod kan der ved Sammenlræknlng af Foden 

 fremkomme Udseendet af en saadan. 



*) Meller's MS. angiver dem -fordcelte til InerSide i flere Grupper, i den forste lu -20 fra de bageste 



