234 



Forenden, hvor den ender med Dannelsen af Xavlepartiet. der ligger Cuderranden nær- 

 mere og i Spidsen er ligesom lidt opad dreiet; ovenfor dette op imod Forranden findes en 

 stærk Fordybning; — oventil sees desuden paa Udsiden, nedenfor den omtalte Rygning, en ringe 

 Indsænkning; nedentil, i Nærheden af Cnderranden under det der skarplvinklet udstaaende 

 Navleparti sees endnu en fra Egnen af Tyggeforlsætteisen udgaaende Fordybning, der forst 

 bliver bredere, men derefter lober smallere til bagad. Den skraa Forrand slaaer næsten 

 retvinklet frem fra det ovre jVffuld af Navlepartiet: den er fortykket paalndsiden, især nedad 

 mod Egnen af Na\lepartiets indad fremspringende Deel: her viser sig den sædvanlige Earn, 

 som er temmelig tyk, fortil bredere og staaer tapformigt frem. Den ovenfor Kammen liggende 

 Flade (Fig. 4 .\, ô| har flere, sædvanligt to, meer eller mindre lydelige, næsten lodret eller 

 skraal nedløbende Ribber, der omtrent betegne Tilhedniogsstedet for den tykke Culicular- 

 Beklædning paa Forenden af Kjæbeiuuskelmasscn ; den nedenfor Kammen liggende Flade 

 Inber spidst til nedad og er ved el lille Udsnit (der dog ferst fremkommer tydeligt efter Fra- 

 hisniogen af Chitiukraven) adskilt fra Tyggefortsættelsens Rod. Tyggefortsættelsen er 

 kort og kraftig; Rodparliet er hoit, Indsiden af samme lidt hvælvet og gaaer med en af- 

 rundet Kant over i kjxbens Indside; ^aa Udsiden sees den fladere, lidi udhulet mellem et 

 Par svage paalaogs lobende Ribber laf hvilke den bageste smelter sammen med Chitinkra- 

 veni; længere ude bliver Fortsættelsen let krogel og gaaer spidst tilløbende frit ud, parallel 

 med kjæbens Underrand; men i Spidsen er den tillige svungen lidt Indad mod Midtlinien. 

 Tyggefortsættelsen.« bele Forrand (Tyggefladeni. der tillige vender lidt indefter, og er 

 ^mallf•re fortil, derefter bredere og atter bagtil smallere, er lige op til Navlen besat med 

 ta-tstaaende, meer eller mindre fremstaaende , afstumpede eller lidt keglelormigt tilspidsede, 

 i Omrids uregelmæssigt nindagtige eller aflange Fremragiiinger, hvis Diameter paa den frie 

 Flade viser sig som c. 0,oi6 - O,»»"". De synes iFig. 6| at være de fremragende Ender af 

 et System af Elementer, der lydeligt tegne sig paa Siderne af Tyggefortsættelsen, men i no- 

 gen .\fst.ind fra Tyggefladen oplese sig i flnere Elemenler: hiint System sees alter paa- 

 Iværs gjennemstroget af tætslaaende bølgede Linier. Ved Spidsen af Tyggefortsættelsen sees 

 nye Elementer under Dannelse, som del synes, under Form af Celler af Udseende omtrent 

 som de beskrevne Ophoininger. — Paa Kjæbernes Flader sees de sædvanlige, med (Uag-l 

 Randen parallele Tilvaxlstriber; de sammeusaitende Elementer i hjæberne ere stavformede, 

 sædvanligt af c. 0,ioiH«" Tykkelse, korte, men af forskjellig Længde i de forskjellige Rækker, 

 i hvilke de ere ordnede iFig. 7». 



Kjæbernes Udside er overtrukken med den sædvanlige tynde, zirligt bvggede 

 Mt-mbran (Fig. 8): Tværdiametren af Cellelegemerne i samme udgjorde c. 0,005— 0.008"". 



Mundbihulen viser sig allerede gjennem Kjæben af betydelig Udstrækning, ind- 

 tagende mere end en Trediedeel, underliden næsten Halvdelen af hele Kjæbens Udstrækning 

 (Fig. -I A, 10.) 



