245 



Senere eiiil Forsierne havde nenili.y; Of,'Siia nirskjrllL'r IVanski' Xatnrfnrskere, der 

 ledsagede de da saa lij'p|)igc Sø-Expedilioner, iaglta{,'el dctli' inlcicssanle on paa mange Sledcr 

 i det aabne Hav saa almindelige Dyr. La Martiniére, der liilirti' La Pevrouse og salte Livet 

 til med sine Reisc^fa'ller , nieddeidle nndcr Begyndclsi'ii al' ilcniic iil\kkrlige Heise nogle af 

 disse Iagttagelser til Udgiverne af Jomui. de phys.; et Idlu;; drrak it dpla.^'ct i November- 

 heftet for 1787 af denne Journal (I. \\\. part 2. p. ?.ü(i. pi. 2. f. I."ii, og en Afbildning 

 ofi'entliggjordes senere i det store IVeiseværk (> oy. de la l'c.v'- I- IV. p. 71. 1.20. f. l.i, u;i. 

 En anden fransk Zoolog, Bosc, iagttog ligeledes en saadan Form i Allaiili'rlia\il, nun ben- 

 førte den til Scyllaeerne (Se. nacrée, Se. inargarilacea)*). iMi'u ydi'rli.i^'cn' oi: bedre Under- 

 retning om dette i Udseende saa paafaldende Dyr mcddeelti^s l'orst at de lu Zoologer, der 

 ledsagede Capt. Baudin's (Sydhavs- )E\pedilion. l$ory de St. Vincent, der allerede forlod 

 Expeditionen I8t)2, udgav ved sin Iljemkonist» voy. aux quatre principales isles d'Al'r. (i.SOil" og 

 afbildede der (pi. VL f. I A, B.) en Glaucus (der syntes at afvige Ira den Forsterske og af 

 Lesson blev identificeret med Bosc's og opstillet som en ny Art, Cd. lîoseiii. Ken anden 

 af Capt. Baudin's Ledsagere, Péron — maaskee den Naturforsker, der paa een Gang har 

 bragt de største og meest omfattende Samlinger til noget Mnseum — iagttog ogsaa disse 

 Dyr og lod dem afbilde af Lesueur; i det store Keiseværk (Voy. de découvertes aux terres 

 australes (1807, 1810). t. XXIX. f. 2.) har han paa dem opstillet en ny Skcgt, Eucharis; 

 Navnet lod han dog senere (sml. Blv., Diet. se. n. XIX. (1821) p. 37) aller falde og ombyt- 

 tede det med det ældre Glaucus; Arten, som han betragtede som ny iGl. eucharis, P.)-), er 

 en Deel af Cuvier's collective GI. hexapterygius. 



Senere Reisende som Eschscholtz, Bang, Lesson, d'Orbigny, Quny og Gaimard saa- 

 velsom Souleyet have ofte nok havt Leilighed til at undersøge Dyr af denne (;rn[i[)e, men 

 have i Reglen benyttet den saa maadeiigt, at deres Angivelser og Afbildiiini-'er næsten ere 

 ubrugelige, og at det neppe engang af dem lader sig med nogenlunde Sikkerhed bestemme 

 hvilken Art, de have havt for sig. Medens enkelte Malacologer (Lamarck, Blainville-''), «jnoy & 

 Gaimard, Souleyet) have meent i de foreliggende Afbildninger kun at see een Art, have 

 andre (Lesson, Gray) derimod kimnet antage ikke licrre end U '|. 



Med Hensyn til de ana tomiske Forliold hos denne Skcgt var indtil ilcn nyere Tid 

 aldeles Intet bekjendt. Cuvier kan nemlig neppe virkeligen have undersøgt denne Dyreform, 



') liosc. hist. nat. des vers. I. (iiii X.) p. S7. t. 3. f. 3. 



'') Muligviis er den identisk med samme l''orfattcrs GI. aiistralis og saaicdes med Lessons Cil. Pcronll. 



') Meest efter Meddelelser fra Lesueur (Diet. I. e. p. 371. 



*) De af Gray (Guide I. (I.S.i7| p. iil) opforte ti Arter cre: «GI. radiatus, allanlicus, draco, Forslcrl. 

 eucharis, paciflcus«. üe to Inrstc cre identiske og danne med GI. Forslcrl kun ccii, den tv|)lske Arl, 

 GI. atlantieus, Forster; Lesson's Gl. encliaris fra Moxamhique-llavet er maaskee en egcii Art, ligeledes 

 Eschscholtz's 2 Arter fra det stille Hav, GI. draco os GI. pacilicus. 



