246 



naar han (R. an. ed. 2. III. (1830) p. 54) angiver den i disse Henseender stemmende med 

 Trilonierne, og Blainville's Angivelser (Diet. se. n. XIX. (1821) p 35—37) ere iiike af slørre 

 Værdi. Først hos Quoy og Gaimard (voy. de l'Astrol. Zool. MoU. (1833) pi. 21. f. 6—14) 

 findes enkelte virkelige Oplysninger, saaledes Beskrivelse og Afbildning afKjæber, saavelsom 

 af Penis og Ægmassen. Loven forøgede ikke uvæsenligt den tarvelige Kundskab, idet 

 han i sin bekjendte Undersogelse om Gastraeopodernes Tungebevæbning (Öfvers. Yet. Ac. 

 H. 1847. p. 175 (189!). l. 3. Gl. hexapterygius) efterviste en »Tandu-Dannelse, der var saare 

 afvigende fra den i de faa Raspeformer, som dengang vare bekjendte indenfor Aeolidiernes 

 Gruppe. Ulige vigtigere og mere omfattende er den anatomiske Undersøgelse af Glaucus 

 (Forsteril, som Souleyet har leveret i Voy. de la Donite (Zool. II. (1.S52) p. 440— i42. t. 24); 

 hans Anyivelscr ere rigtige i de neste Hovedtræk, og forst ban bar paaviist den væsenlige 

 Overeensslemmelse med Aeolidierne 1 de almindelige og storre Træk af de indre Hygnings- 

 forbold. 



Slægten Glaucus er væsenligst characteriseret ved sin eiendommelige Legems- 

 form med armdanncde Sideforlængelser af Kruppen, hvilke fornemmelig ere ud- 

 prægede hos de mindre Arier (Glaucillerne). Af saadanne Arme sees altid lo Par, af hvilke 

 det forreste er storsl; men ofle findes desuden en Antydning til et Iredie Par som en pude- 

 formet Fremragninj.'. Paa disse Forlængelser ere Papillerne nu anbragte i en enkelt (Glaucus) 

 eller i liere buede Rader indenfor hverandre (Glaucilla). .Men foruden disse 3 Par Papil- 

 grupper har jeg endnu hos de voxne Indixideraf alle de undersøgte Arter fundeten Ijerde Pa- 

 pilrad siddende umiddelbart bag den Iredie Papilbue; Tilstedeværelsen af ensaadan fjerde Pa- 

 pilgruppe maa jeg derfor indtil Videre betragte som characlerisli.«k for alle fuldt ud- 

 viklede G lau ker, op niaa ansee alle ældre og nyere Angivelser om Glauker med kun 3 

 eller endnu færre .«andanne Ruepar for fremga.iede af ufuldstændig Undersogelse, idetinindste for- 

 saavidt de maatte angaae fuldt udviklede Dyr. Det maa fremdeles erindres som gjeldende for 

 alle Dyr af denne Gruppe, at Antal op Størrelsesforhold af Papillerne i hver Rue her, som bos 

 Aeolidierne i det Mele, er meget vexlende og, som sædvanligt, ikke alene efter Individualiiet 

 og Alder, men ogsan derved, al disse Organer saa let stødes af og synes at bruge en Deel 

 Tid til Gjendannelse uden derefler dog altid at naae deres oprindelige Størrelse. — Andre 

 for Glaukerne ciendommelige Slæglscharaclerer vise sig i den haleagtige Forlængelse 

 af Foden og i den usædvanligt ringe Udvikling af Rhinophorer og Tentakler. 

 I Form slemmer Foden invrigl i det Hele med den hos andre Aeolidier; den er langstrakt, 

 temmelig smal og staaer kun med en lille Rand ud fra Siderne af Kroppen; i Forenden er 

 den h'ge afskaarel eller underliden endog lidt udhulet, kun med Antydning til Rand- 



