249 



Som forskjcllifin liiJlij,'crn llndiM'sofrc'rc ;inl;i.[r('r Soulcyol. (1. c |i. ii2| kun onn Art 

 af Glaucus (»GI. lMir.sl(!ri«), sum skiilih^ varicu'c! iiioj^'cL hctydiilif,'!; disse tillinldi^'f Nariatiorinr 

 skulde desudt'ii af i'oii'alteme være overdrevne i Afhildniii^'orne. ok kim di'r|)aa skulde den 

 ellers stedfundne Opstilling af saa maiif,'e Arter (s. o\l'.i lieroe. Ligi'som del overliovedel 

 neppe kunde antages, at saa store Forskjelligheder i rormforhold, som de, der vise sig i 

 de foreliggende Figurer af Glaukor, ikke skulde antyde Tilstedeværelsen af forskjeIli;;e Arter, 

 saaledes har den directe Undersogelse af en stor Deel Individer fra de ivjobenliavnske 

 Museer saavelsom allerede Prof. Reinhardts Ueiseoptegnelser under Gaiathea- Expeditionen 

 eftervlist ikke alene fiere meget forskjellige Arter, men paaviist, at disse naturligt gruppere 

 sig i 2 Afdelinger, hovedsageligt eftersom i'apiilerne ere stillede i en enkelt iliikke eller i flere. 



Glaukerne leve alle 1 de aabne Verdens- Have og da fornemmelig i sammes Iropiske 

 Bælte; de synes neppe at have deres Hjem udover 3.Ï— 36° paa begge Sider af Æqvalor'), 

 skjondt de med de store Overflade-Strømninger sandsynligviis fores langt hoiere mod iNord, 

 hvorom der imidlertid hidtil mangler Iagttagelser-). I folge ældre og de nedenfor folgende 

 (Reinhardts) iMeddelelser synes Slægten i det stille Hav at være repræsenteret ved flere Arter 

 end i det atlantiske. De synes, efter de tarvelige foreliggende Documenter at domme, at 

 være iagttagne omtrent ligeligt til alle Aarstider. 



Medens enkelte Forfattere, som især Quoy & Gaimard, angive disse Dyr som meget 

 livlige og derfor ansee det ældre Epitheton »lacertae marinae« for passende, ere de fleste 

 dog enige i at betragte dem som meget apathiske og yderst langsomme Dyr; d'Orbigny (vov. 

 au\ isles Canar. p. 42) saa dem kun tilbagelægge 1 dm. i 5 .Minuter. Prof. Reinhardt — 

 hvem jeg skylder Benyttelsen af hans omhyggeligt forte Dagbog saavelsom af Tegninger og 

 Ledigheden til at undersøge de hjembragte Dyr — bemærker flere Steder i sit MS. og om 

 flere forskjellige Arter, og ganske i Overeensstemmelse med Chamisso og Eisenhardt, at de 

 vare umaadeligt dorske og træge Dyr, der næsten syntes at mangle Locomotionsevne; han 

 saa dem aldrig gjøre noget Forsog paa at svomnie ; deriMimi Imldt de sig na'ston ubevæge- 

 lige med.Fodsaalen heftede til Vandskorpen, saaledes med Ryggen nedad, med horizontall 

 udstrakte eller lidt mod Bugsiden rettede Papillor, i hvilken Stilling de synles al be- 

 nytte Papilhobene som Balanceerstænger-''), medens de lode sig drive med Stronnnen. 



') s. narmerc lulf. p. 2à\. 



') 1 Miildclli.wel synes de ncppc iagttagne siilcn Uroyii's Tid (sinl. ovf. p. 213). med mindre Ranc's An- 

 givelse (man. p. 12r>) om, at de der riiiel\(inmie i store Sværme skulde lieroe paa egen Ingllngelsc. 



') Ældre Angivelser om disse Dyrs Svuniiiuii med •Gjællerne» modsagdes allerede nf Chamisso og 

 Eisenliardl (A. A. N. Cnr. X. (1821) p. :il7) saavelsom af Eschscliollz (zool. Allas. 4. Ilcfl. |IS3I) p. 

 16); denne sidste Undcrsogcrs Angivelse il c. * Isis. I82S. I. p 737) om, al GIniikeme skulde 

 svomme ved de tinder »Hnapladcn» liL-sende Lnflbla'rcr, maa forslaaes saaledes. nt do ved den I 

 Maven optag[ie l.iilt holdes n>dende i Vaiidsl^orpen ; del skulde synes, som om A. Adams havde iagl- 



Vidcnsk Sclsli. Skr., b Hække, nnliirvidensk o^ mnthcm Aftl., 7 Ud. 3< 



