250 



Ligesaalidt lykkedes det nogensinde Reinhardt at faae disse Dyr til at vende sig om, naar 

 de vare lagte med Ryg- eller Biigfladen paa en tor Tallerken , hvilket Bory de St. Vincent 

 vil have seet dem gjore '). Reinhardt bemærkede uafladelige bolgetormige Bevægelser i Fod- 

 saalen samt svage Krumninger og Boininger af Kroppen saavelsom af enkelte Papiller; dog 

 vare ogsaa disse Bevægelser langsomme og dorske; kun uaar forskjellige Individer kom til 

 at støde sammen, eller man forsætligt foruroligede dem, bleve Bevægelserne lidt raskere. 

 Underliden saaR. dem ved Berøring dreie sig paa saadan Maade, at Rygsiden vendte opad; de 

 bøiede sig da saaledes sammen, al Rygsiden var slærkt hvælvet, og den mellem det for- 

 reste Papilpar liggende Deel hvilede i Vandskorpen, medens Papilhobene vare bulede nedad 

 og indad; dog iagttog R. dem ogsaa dreie sig uden opdagelig Grund, men de holdt sig da 

 i det Uele mere udstrakte. L'nderliden kinide man pirre dem saa meget man vilde , uden 

 al de vendte sig om paa Ryggen; de krunnncde eller rullede sig da kun slærkt sammen 

 bagover. Reisende Naturforskere, som liave havl Leilighed til noiere al iagttage disse Dyr, 

 angive sædvanligviis , al de kun vise sig ved Vindstille og næsten speilghit Uavflade ; Rein- 

 hardt fangede dem (GI. marginatus, R.) dog ogsaa, selv om Skibet løb en î Aliils Fart. 

 Han betvivler, al de kunne sænke sig fra Vandskorpen, og bemærker, at de, eflerat være 

 slodle ned under Namlfladen, alter slige iveiret som en Prop; dog gjor Dagbogen tillige den 

 Bemærkning, at hiinl muligviis dog turde være Tilfældet og da vel vilde vise sig slaaende i 

 Forbindelse med den Uddrivning af Luft, som han og andre Iagttagere (Forster, Bennet o. fl.) 

 have bemærket gjennem Glaukernes Mund baade uden tilsyneladende Grund og især, naar 

 de lagdes i Spiritus. Reinhardt bemærker desuden, at Individer af alle de .Vrler, han iagt- 

 tog, 111 andre Tider, underliden lige efter Udslodelsen af Luflblærerne, udspyede en blaalig 

 Vædske, som nogen Tid holdt sig som smaa Striber og Skyer, der ikke blandede sig med Van- 

 det; ogsaa denne Vædske udspyede de hyppigt, naar de lagdes i Spiritus-). — Disse Dyrs hele 

 Legeme og de enkeilc Dele ;if deres Krop ere (som hos Aeolidiadernc i det Hele) i llesiddelse 

 af en hol Grad af Sammenlrakningsevne, hvorved l'apilhobcnes indbyrdes .Mstand og Stilling 

 paa Legcniel saa\elsom Halens Længde kommer lil ut vise sig meget variabel. Ogsaa Pa- 



tngrt lAnn. nigt. n. h. 2 S. XIX. (1807) p. ti'>2i Lufl-Oplagclsen, ligrsoni Forster allcrcdv (Voigt, 

 Mgi. I. c. p. 311) saa L'iietodningen af Luflblærcr («per os spiranl*). 



Uennelt (Proc. i. soc. IV. II.S3G) p. 118) omtaler llaleiis store Bevægelighed, ved hvilke de min- 

 dede ham om Kiirbcen; formodenligt er del det, der sknlTcdf dem oveiiiixvnte Uetegiielse. 



') ise replier avec force et par un mouvement de conlrnclion reprendre sa position naturelle-, vo). de 

 la coq. II. p. .'84; vo). aui quatre isles d'Afr. I. p. 130. pi VI f. I A, U. — Ogsaa Korsler (Voigt, 

 Mgl. I c. p. 341) saa dem vende sig i Vandet 



') Ogsaa Forster iVoigt. Mgi. V. (180.ll p. 3lll gjorde en lignende Iagttagelse; ligeledes Dennett (I. c. 

 p. 116), der omtaler Vxdskcn som bruunlig og aiisrer den ^urigtigt! for faecal. — Næsten alle i Spi- 

 ritus bevarede Individer af ülauker saaes ligeledes indeholde Luft i Maven, og ved Tryk paa Ryggen 

 uddrives ofte tillige eo violetfarvel Strom. 



