256 



saaledes paa Fodsaalen (som undertiden var kantet med et morkcre Baandl, Legemets Sider, 

 Sidedelene af Halsen og i en Ualvring op om Hovedet af en mørkt staalblaa eller staalgraa, 

 ofte næsten fløielsagtigt-sorleblaa Farve, som fordetmeste dækkedes af ligesom en hvid 

 Bestøvning'). De mindste Papiller saavelsom hele Undersiden og — forsaavidt de ikke ligge 

 i tælBerøreise med Nabo-Papiller — Sidefladerne samt hele den yderste V2 eller '/-i Deel af 

 de større vare farvede som Bugfladen. Paa Uygsiden var Dyret lyst giiuiligtgraat, ud til Si- 

 derne paa de armformede Fortsættelser saavelsom paa Byg- og tildeels Sidefladerne af de 

 større Pa()iller blev Grundfarven mere askegraa; paa vel conserveredc Individer saaes hele 

 denne Grundfarve dækket af en, den paa Bugsiden lignende, men i Farve meget stærkere 

 og tykkere, hvid Belægning, som ogsaa fandtes ude paa Papillernes Bygsidc og Spidse. 

 Hovedet var af guulligtgraa Farve; kun paa Læberanden og især alle Tentaklerne traadte den 

 sorte Farve alter frem; Indersiden var paa Grund af de underliggende Kja'ber mørkere; 

 det lilbagekrængede .Mundror saaes guulliglgraat, sortprikket i Forranden (Læbeskiven). 



Gjenncm Ryggen skinnede hos næsten alle lndi\ider, men i samme Forhold lyde- 

 ligere, som den hvide Belægning var mere fuldstændigt fjernet, ligesom runde Smaaskiver 

 af el Gjennemsnit af indtil lienimod 1°"°. De viste sig ved foretagen nnicre Undersngclse 

 som egenligl lilhorende .Ma\en (s. ndf.) og beroende paa en plelaglig, skarprandot Afstød- 

 ning af dennes Sliimhindc; de forekom kun i den Udstrækning, i hvilken .Maven var for- 

 bunden med Kygbedækningcrne. 



Hovedet-J-) er kort, forholdsviis lille og gaaer bagtil, som sædvanligt hos Aeolidierne, 

 uden bestemt Grændse over i Kroppen; omtrent paa Midlen af Siden af det, dog nærmere 

 den oversle end den nederale Flade, sees de yderst korte og lidet iøinefaldende, kegle- 

 dannede Tentakler og IIb inophorer, af livilke.de forste synes al vare liiit längere, 

 medens de sidste vare iibelydtligl mere rygstillede. I ndertiden vare Hhinophürerne aldeles 

 lilbapelruknc og ikke til al opdage udvendigt. Den korte Snude var paa alle de undersøgte 

 Indi\ider fremstrakt og sædvanligviis for.<ynel med et Par liredsfolder; Forenden faldt 

 skraal af nedad og bngad og viste indenfor en lyk, mod .Midlen skriuinende, kredsformet 

 Læbeskive de gmilligc Kjæherandc og mellem dem den elliptiske Mundspalte. 



Kroppen-fi »ar nogel nedtrykt, noget mere lang end bred og synes, naar Dyret er 

 heelt udstrakt (smi. Figg. hos yuoy & Gaiiuard, Lesueur o. 11. a. Forff.), endog temmelig 



■) Denne sid»(c snovrlsom drn underliggende Grundfarve sees «nnrc almindeligt a Is In dl pa.-i den arinil- 

 »oldrne niegrl ofle nnscl fremdrevnc forreste Üeel af Kodsa.ilcii , og del Samme var i del llclc Til- 

 fældet med Kodraiiden. som derved oflc saaes af graiilig Farve, hvilket endnu hyppigere hændes 

 ved Midtpartiet af Undersiden af Armene. Ved Afslodning af den hvide Farve om Spidsen af Pupillen 

 frrmknmmer der mecet almindeligt en sort Ring sammesteds. 



t) Tab. VI. f. 1—3; t. VII. f. 17. 



