259 



i deres nederste omtrent ll;\lv- cIIit Tredieded .sammentrykte af pjensidigt Tryk, lixorved 

 de storre, mere mod Papilbueiis Midldcel ligjjende, selvlulgeligt blive af afrundet tre.sidigt 

 Omrids-]-). Ude paa Spidsen at' l'apiilerne sees den frie Aabning af Neldesækken ; under- 

 tiden ragede dennes Indhold ud af Aabningen. — I den første Papilgruppe naae 

 disse Organer den betydeligste Størrelse; her taltes'), som anfort, 14—24, og i det Hele 

 kunde Antallet siges at tiltage med Dyrets Stnrrelse; de 3 — 4 forreste ere meget smaa, 

 den 4de eller 5te noget større, hvorefter de folgende jævnt liltnge mod Midten, saaledes at 

 de to midterste naae den betydeligste l'ihikling og af .^amme atter især den bageste; fra 

 Midten aftager Størrelsen atter jævnt bagad. I den anden l'apilgruppe synes Organernes 

 Antal noget mere constant; det varierede, som auføil, fra II — 15, men var sædvnnJigviis 

 12 — 14; de 2 — 4 yderste ere meget smaa, de følgende voxe imod Midten jævnt i Stør- 

 relse, saaledes at den mellemste eller de to mellemste ere størst. Den tredie Gruppe 

 indeholdt 4 — 5 Papiller, af hvilke de forreste ere de mindste, de bageste meget større. 

 Tæt bag denne Gruppe, saa tæt, at den kun paa enkelte mere slappe Individer lydeligt 

 kunde skjelnes som sondret Gruppe, findes den fjerde'-) med sine 3— o Papiller, af hvilke 

 den eller de forreste altid ere meget smaa, den eller de bagved større; men den bageste, 

 som træder hdt op paa Ryggen ved Haleroden, er oftest ganske lille, dog undertiden ogsaa 

 den største, aldrig dog saa stor som den bageste i den foran liggende Gruppe. Paa de 

 smaa (6 — 7"™ lange) Individer var denne fjerde Gruppe kun antydet ved en enkelt l'apil. — 

 Med Hensyn til Papilforholdet hos nogle ganske smaa (2 — 3""" lange) Individer 

 sml. ndf. (p. 2Sb)^). 



t) Sml. Tab. VI. fig. 5. 



') Ogsaa Forster angav (1. c.) alierede Antallet af Papillernc i denne forste Gruppe til 23—25, Qiioy 

 og Gaimard til 20 — 22. Lesson til 20. 1 den anden Gruppe lalle Lesson li, Quoy og Gaimarrt IG; 

 iden tredieLesson 6, Quoy og Gaimard 8—9 og i den fjerde Lesson 6, medens Quoy og Gaimard 

 (der negle Tilstedeværelsen af en fjerde Papilbue) saae 3—1 Papiller ved Halcroden. 



^1 Tistedeværelsen af en saadan fjerde Papilgruppe er meget almindeligt blevet beilegtet; desuagtet 

 antydes den paa flere af de foreliggende Figurer. 



^) I enkelte af de Glas, hvori Glaukerne opbevaredes, fandtes mellem dem en Deel lost liggende, trinde, 

 hvidlige Legemer af t — l '/>«"' Længde, sjeldnere kortere, af indtil en Udstrækning af i»«». Enkelleaf 

 dem havde ved flygtig Betraglning nogen Lighed med Glaucus-Papiller; de vare lige eller let buicde, 

 sjeldnere ligesom med en svag Antydning til Spiralsnoning; de storre vare ved Koden af '/.— I"» 

 Diam., Grundfladen viste en uregelmæssig Overrivningsllade: i omtrent hele den nederste Tredie- eller 

 Halvdeel vare de storre af dem fordelmesle ligelobende i den ene. convexe i den anden Rand. I den 

 nederste Deel vare de sædvanligt Uninulig stærkt tilspidsede udefter, men bevarede iovrlgt onUrent 

 den samme Tykkelse i hele den yderste Halvdeel; Enden var afrundet, umiertiden ligesom med en 

 lille tværoval Aabning. Overfladen at de storre af disse Legemer saaes jævnligt prydet med spredte 

 eller meest i Længderækker ordnede, i det Hele ikke meget talrige, opake, hviillige Smaakiiuder i.Neldc- 

 ballerier). Paa el Par enkelte Individer af denne Glaueus-Art saaes saadanne Legemer Indskudte mel- 

 lem Papillerne (af anden Gruppe', tilsyneladende fastsiddende paa Papilbuerne, saaledes at de lige- 

 som simulerede visne Papiller; de sadde dog saa lost, at do fleste faldt af ved meget let Ueroring 



33" 



