270 



ogsaa mindre (4 — 5). Tandpladens Hoide er c. 0,1016—0,12; Breden c. 0,22 — 0,3°"" (paa 

 enkelte mindre Individer udgjorde Breden paa de forreste Tandplader 0,16, paa de mere 

 bagtil 0,22""») ; Længden belob sig til c. 0,28 — 0,3ô">"'. Paa et temmelig stort Individ med 

 20 Tandplader i Raspen (og 7 længere tilbage, maalte den forreste Tandplade 0,25°"" i Brede, 

 den femte 0,27, den I Ode 0,29, den 20de 0,29°°' og den bageste udviklede Tand i Pulpen 

 ligeledes 0,29°"°. Oddepartiel er meget kraftigt, stærkt fremspringende; Dentiklernes Antal 

 varierer sædvanligviis mellem 8 — 13 og er hyppigst 10 — 12, sjeldnere er det mindre (s. 

 ovf.); hyppigst tælles der paa den ene Side 1—2 liere end paa den anden. — Di-n biigeste 

 Tandplade i Pulpen er altid fuldstændigt farvelos, den foranliggende enten næsten luldl ud- 

 viklet eller idelmindsle allerede morklfarvet i Oddepartiet. — Raspedækket er dybt ind- 

 kærvet i Midten, forsynet med svage Tværfolder og dækker 3 — 6 Tandplader. I den bagved 

 liggende, korte, med Enden neppe fremragende Pulpe ligge 3 — 6 udviklede og 1—2 uud- 

 viklede Tandplader; Pulpen og den pulpose Masse vise sig byggede paa sædvanlig Maade. 



Spyttekjertlerne-j-) findes ud til hver Side for Svælghovedet som en temmelig 

 stor, graaladen, flad, slirrkt og uregelma-ssigt lappet Masse, som er heftet til Legemsvæggen 

 (Ualseii) i Kgnen foran den forste Papilgruppe lige ned til l'odhjornel, og som derfra olie 

 ligger over pna og er fastvoxel til den forreste og underste Flade af ^^aven. Oventil rager 

 Kjertelmassen frem med en fortil og indad rettet Tap, i Enden af eller paa Siden af hvilken 

 den temmelig lange, sorte Spytkjertelgang lager sil Idspring. Samme lader sig paa Grund 

 af sin sorte Fane let forfolgc: den sees paa sæd\anlig ^laade at træde indenfor IS'ervecom- 

 missurerne, gaaer udad og baner sig Adgang til Svalgbovcdel mellem de lo Bundter af .M. 

 reclus eller mellem denne og den udenfor liggende Muskel; den boier derefter fremad og 

 indad og kan følges som en fiin sort Streg i den korte Strækning, i hvilken den løber mel- 

 lem Musklerne (M. lingv. sup. og Iransv. cup. post.) forat naae den bagest -øverste Deel af 

 Mundhulen, som der danner en l'dvidning heell ud til Siden af Raspedækket. 



Spiserorel-J-f) er meget korl, ligesom Loftet i Mundhulen (baade foran og bagved 

 Spisererel) udmærket ved sin sorle Farve, indvendigt forsynet med mange og grove Folder. 

 — Maven-{-J-j-) er meget rummelig; i Overeensslcmmelse med Formen af Kroppen er den i 

 den forreste Deel meget videre og saaledes ligesom tragtdannel. Den er i mere end Halv- 

 delen af sin Længdeudslrækning uadskilleligt heftet til Ryg og Fod eller lader sig idctmindste 

 kun megel vanskeligt isolere fra samme. Sideforlængelsen, Diverliklel, ender afrundet 



ti Tab. VI. Og. 9. 



Souleycl liar (I. c. p. 440 pi. 24. f. 19, 20i sect og afbildet SpyUekjcrllcrne; del er kun urig- 

 Ugl, nnar han omtaler UdforlDgagangen som kort. 

 tt) Tab. VI. Dg. .TI. 

 ttti Tab. VII. Og. 8. 



