277 



af dm ovennævnte lille Lap og fortssptter sig i Folge med Tninrus aortae og Aorla ante- 

 rior en lille Strækning fremad (og er lier ofte pigmenteret), bliver derefter paa sædvanlig 

 Maade tykkerej), boler atter tilbage, er een eller to Gange knæbøiet og sees i denne Stræk- 

 ning af mere guulagtig l'arve. Denne i La^ngde noget variable, lykkere Deel (A mp u lien) 

 er indleiret i en Fordybning paa Siden af Sliimkjertlens storre skifergraa Lag ovenpaa og 

 meer eller mindre skjulende sammes sorte L'dforingsgang og selv næsten skjult mellem 

 denne og Kjerllens gule Lap. Den tykkere Deel af Kjonskjertelgangen bliver derefter stilk- 

 formigt tynd, og tvedeler sig paa sædvanlig Maade, for deels at Indmunde i Sliinikjertlen, 

 deels gjennem en Fortsættelse benåd Overfladen af den nævnte Fordybning at gaae over i 

 Sædlederen. — Kjonskjertelgangen er meget tyndvægget; den viser smaa Dindevævsceller 

 samt Traade og Traadbundter, der krydse hverandre i alle mulige Retninger. Medens Pig- 

 ment ellers hos Glaukerne sees overordenligt udbredt gjennem alle Kjonsapparatets Dele, 

 mangler det næsten fuldstændigt i denne. 



Sliimkjertlenfy) er mindre end hos de typiske Aeolidier; denerikke nedtrykt som 

 hos disse, men snarere noget sammentrykket; ogsaa her findes en Antydning til en Deling 1 to 

 Sidehalvdele, af hvilke den tilHolre er mindre og kortere, men uden at samme lade 

 sig tydeligt adskille som egenlig Sliim- og Æggehvidekjertel; ifolge Beskalfen- 

 heden af de i Kjertlens Vindinger undertiden indeholdte Æg skulde de gule Lapper dog nær- 

 mest synes at svare tilÆggehvidekjertlerne. I den mellem begge Sidedele liggende For- 

 dybning hviler Kjonskjertelgangens tykkere Deel (Ampullen), saavelsom Sliimkjertelgangens Ende 

 samt Vagina; Enden af Peuissækken slutter sig da til den forreste Ende af den boire Sidehalv- 

 deeljff). — Den til Hoire liggende Lap er af guulladen Farve ; dens Forende naaer aldrig 

 saa langt frem som den venstre Lap, men Bagenden sees snart at ligge i Flugt med den 

 bageste Rand af sidste, snart ikke at naae saa langt bagud ; den er derefter snart mere lang- 

 strakt, snart af mere pyramidal Form. Den udad vendende Flade er altid noget tladtrykt; 

 ligesom den inderste frembyder den tæt i hverandre slyngede og viklede Mndinger, af hvilke 

 kun enkelte tegne sig paa Overfladen gjennem en længere, sammenhængende Strækning, 

 netop med Undtagelse af den forreste -nederste Deel, der sædvanligen fremtræder som 

 en særlig, meer eller mindre tydeligt sondret Lap. — Den større venstre Lap er paa den 

 indad vendende (hoire) Sideffff) graalig eller sortladen (skiferfarvel) og sees at bestaae af 

 en bageste mere negleformet Deel, hvis Mndinger tydeligt kunne forfolges fra den ene i den 

 anden, og en forreste mere langstrakt Deel, som strækker sig langs Kjertlens øvre Rand og 

 boler ned forom; mellem begge ligger Sliimkjertlens sorte L'dforingsgang, og desuden rager 



i) Tab. VII. fig. 1 1 a. 



ft) Tab. VII. lig. 10, Il b, c. 



tit) Tab. VII. Dg. II. 



tttfl l'ab- VII. lig. 11 b, c. 



