283 



Overflade laae de meest i Jævnhnide ninl donne, saaledes at Borltagelsen af dem efterlod 

 Gruber i Kjertlens Overflade. De \are lifreledes saTdcles hyppige paa Sædlederen. De 

 iagttoges ofte trængte ind mellem Uuden paa Ryggen og den med samme uadskilleligt for- 

 bundne Mave og fandtes ofte i Gruber paa Indslden af Kjertel-(Lever-)beklædningen i Ar- 

 mene; enkelte Gange saaes de inde i Substansen af Mundhulens Loft; de vare temmelig 

 hyppige paa Siderne af Spiserøret og forekom enkelte Gange paa Centralnervesystemet; en 

 enkelt Gang saaes et Individ at ligge inde i og tilsyneladende tilstoppe Arteria penis. Dy- 

 rene fandtes næsten altid ved deres Sugeskaale fastheftede til de Indvolde, hvorpaa de vare 

 ieirede; undertiden var Tilheftningen saa fast, at Sugeskaaiene, især den paa Hovedel, under 

 Forsøg paa Fraløsning bleve hængende ved det paagjældende Organ, endnu hyppigere blev 

 dog Halen siddende. Mindre hyppigt fandtes Entozoerne frie i Mavehuulheden eller i 

 Blodrummene, især ude i Armene og Hovedlacunen, eller inde i Sliimkjertlens rorfornu'ge 

 Huulheder. 



Dyrene vare af meget variabel Længde, som vexlede fra c. 0,41 — ^1,27"""; Længden 

 af den udstrakte Hale udgjorde paa Individer af c. 1"™ Længde fordelmeste c. 0,33""". Store 

 og smaa Individer bleve trufne Iflæng paa og i de forskjellige Dele af Legemet; særligt 

 hyppigt saaes store Individer paa Kjonskjertlen, deels paa dennes Overflade, deels nede i 

 Dybden mellem Lapperne. Hist og her fandtes Dyrene ligesom noget sammenrullede, enten 

 med Enderne mod hinauden eller med Enderne indslaaede i modsatte Retninger og saaledes 

 med Kroppen S -formigt sammentrukken ; i denne Skikkelse saaes de især oftere mellem 

 Ryghuden og Maven. Sædvanligviis vare de let krummede og boiede paa forskjellig Maade, 

 sjeldnere næsten lige udstrakte. Halen var sjeldent heelt udstrakt, sædvanligviis meer eller 

 mindre eller endogsaa heelt indtrukken; som anført, gik Halen meget let af ved Forsog paa 

 at fjerne Dyrene fra de Dele, hvortil de vare heftede. Sugeskaaiene vare af udmærket Stør- 

 relse; den bageste henimod dobbelt saa stor som den forreste, paa store Individer saaes 

 den af indtd 0,16""" Høide og 0,2""" Brede. Den gaffeldeelte Tarmcaual var tydelig. En stor 

 Deel Individer syntes at mangle Hale og havde da Bagkroppen fyldt med æglignende, guul- 

 ladne Legemer. — Denne Entozo tilhører den lille Gruppe, som Guido Wagener i nyere Tid 

 har behandlet i sin fortræffelige lille Monograph! (üb. Distoma appendiculatum, R. \vdi. f. 

 ■Ntgsch. XXVI. i. (18()0). p. 16.1 — 194. t. VIII, I.Xi). Jeg har foretaget en nøiere , ogsaa 

 anatomisk. Undersøgelse af den og skal ved en anden Ledighed komme nærmere tilbage til 

 samme. Dyret (som iovrigt horer til en ubenævnt Slægt) har jeg kaldt Dislomum glauci'). 



Mellem de i det zoologiske Museum bevarede Glauker fandtes flere (6) smaa og 

 meget smaa Individer, som var tagne (3) af Capt. Hygoiii , (2) af Skibslæge Prosch og 



') G. Wa^encr saa oftere smaa umodne hiOividcr ar Ü. luroviride, R. med Ulbugetrukken Hale lios 



Cephalopoder og hos lavere Sødyr. 



36' 



