292 



liniL'i- lierheu'i. Den Eschscl)oltz"ske Forms hele Udseende stemmer overmaade meget med 

 den af Reinhardt iagttagne, saaledes ogsaa i Størrelsen (»IV2"" Esch.) saavelsom, tildeels 

 idetmindste, med Hensyn til Farve. 



I sine almindelige F"'ormforhold stemmer denne Art med GI. lineatus og saaledes da 

 ganske med Hensyn til Skikkelsen af hele Hovedet-l. Halen udgjor etter Reinhardts SMS. 

 Noget over en Trediedecl af den hele Længde, men var dog af noget inconstant Storrelse 

 hos forskjellige Individer; i Reglen iioidt Dyret den lige lulsliakl, undertiden dog ogsaa 

 ligesom oprullet i Spidsen. — F ar ve for h ol dene ere ifolge det oinlalte MS. og saaledes 

 paa det levende Dyr folgende: Rygsiden var hvid med svagt Solvskjær, der hliver stærkere 

 og mere blaat nedad Siderne og imod IJuglladen, dog uden at Ryg- og BugHadcns Farver 

 derved komme til at gaae jævnt over i hinanden. Fodsaalcn udmærker sig ved en mørk 

 Lllramarinfarvc, der indfattes af en yderst fiin, lysere Stribe (den paasædvanlig Maaile Ireni- 

 slaaende Fodrand); i selve Fodsaalens niorkc Farve bemærkes i .Midllinien en Stribe, der bagad 

 bliver tyndere, men mod Ragenden tillager i Intensitet, den er iøvrigt ikke lige tydelig hos 

 alle lndi^ide^. Ldenfur lovcnfor) Foden luber en morkt ullrainarinfarvet IJræmme langs med 

 den, livilken udad begrændses af en endnu morkere Contour; IJræmmen begynder i Egnen 

 bag Fodhjoruel, boier ud paa begge de lo forste Armpar, breder sig ud og fortsætter sig 

 lige ud til f'apilgruppen, ogsaa paa Armene indfattet af den morkere Rand, som forsvinder 

 med selve Bræmmen lienimod Egnen af tredie Papilgruppe. Den ovenfor denne Bræmme 

 (nærmere Ryggen) værende Deel af Siden er af meget lysere I llramarinfarve med el sUerkl 

 Solvskjær. I'apillcrne ere paaRygsiden farvede som selve Ryggen; paaBugsiden af Farve 

 som Armene paa Undersiden, kun forsynode med en morkere RIidlslribc, men dd Sølv- 

 hvide og Lllramarinblaa slaae paa Sirlerne af l'apillerne skar|il sondrede fra hinanden uden 

 Overgang. Omegnen af .Mundaabningen er ligesom lidt gjennemskinnende, rodligblaa og 

 udenom denne Omkreds med en morkeblaa, ubestemt begrændsel Rand; de forreste Følere 

 t>rc morkeblaae, de bageste lysere. — De i Spiritus bevarede Individer visle intet ellir idil- 

 mindsle intet lydeligt Spor lil de cliaraclerisliskc, mørke, conlourerende Linier. 



Ifolge Reinhardts MS. vare l'a[iillerne paa tre af ham i frisk 'Pilslanil undersøgte 

 individer (A, B. d ri.r.l.ciic paa folgende Maade i de i Grupper (I, II, III, l\): 



') •Grarilis. ilar$o mnrgnritaccus; venire, ore, (entaculis appenüicibusque branchialibus alTo-cocrulcis; 

 latcrilius allio-cocrulcis.> 



Eschsch. 



^ Dfimc Form er srlv i $|iiriliisrxrn)plarrr Icl al kjciidc paa sin clecanlc Form, som dog Ikke er saa 

 lirlig som hos Cl. gmcilij. samt paa sin l>sc, nocet çiiulladnc Uiindfarvc. Individer af GI. linea- 

 tus, som have været bevarede i Spiritus, cre derimod meget plumpe og ligne mere GI. atlantlcus. 



