323 



denne Leiliglied til at omtale disse Forandringer noget noiere og har samtidigt lilaiidt den 

 store Mangfoldighed al'liildet de væseniigstc og mest ieincfaldende. 



Den første Forandring, som \ andet frembringer, bestaaer deri, at liele Cylindren 

 bolner ud, bliver fladere og bredere, i andre Tilfælde længere og tyndere, i andre alter al- 

 deles uformelig, saa at snart den ene snart den anden Ende er tyndere eller tykkere, 

 knudret og uregelmæssig (Fig. 7). Kndnu storre Forandringer foregaae, naar cl helt Slykke af 

 Cylindren Irækkes ind i den øvrige Del eller knækker af og forsvinder. Selve Cylindrens Sub- 

 stants bli\or \el lysere, men tillige mere grovtkornel; den kan samle sig stærkere paa nogle 

 Steder, medens der paa andre Steder dannes smaa tomme lyse Hum. Som Følge af disse 

 betydelige Forandringer lider ogsaa Kjernen Omskiftninger; den kan forskydes fra sin op- 

 rindelige Plads, og skjøndt endnu kjendelig som mørkere eller lysere Legeme, bliver dog 

 dens Contour sædvanligt uregelmæssigere og utydeligere, og man træffer mange forandrede 

 Cylindre, hvor ogsaa Kjernen er næsten eller aldeles oplost. Brændevin foraarsager endnu 

 storre Forstyrrelser end Vand; men det vilde være overflødigt at omtale nærmere eller al 

 afbilde de Former, der fremkomme af Drændevins eller andre stærke Reagentsers indvirk- 

 ning. Cellerne kunne bhve aldeles ukjendelige. 



En særegen Omtale fortjener imidlertid den Forandring ved Cylindrene, at de boie 

 sig om med. Enderne, C- eller S-formigt (Fig. 8). Man kan forfølge denne Forandring ved 

 længere Tids Iagttagelse under Mikroskopet. Gaaer den C-formige Ombøining videre, lukker 

 Halvmaanen sig til en fuldstændig King, paa hvilken man i Begyndelsen enduu kau skjelne 

 del Sted, hvor Cylindrens Ender have lagt sig mod hinanden, men som senere aldeles ud- 

 slettes; i Ringens Indre seer man et klart tomt Rum. Ringen kan blive bredere paa el 

 Sled, medens den paa et andel Sted udtrækkes til en fin Linie. Kjernen bliver sædvanligt 

 langstrakt og viser sig liggende et eller andet Sted i Ringen. Naar Cylindren har boiet sig 

 S-I'ormigt, kan der efterhaanden, naar S lukker sig fra begge Ender, dannes lo smaa Ringe, 

 der hænge sammen; denne Form iagttages dog kun sjeldent. Meget hyppigt seer man 

 derimod, at Cylindrenes Substants breder sig, og at Enderne samtidigt lægge sig saa tæt 

 sammen, al hele Massen danner en rund Plade, hvori Cylindrens Kjerne er skudt henimod 

 Midlen; hele Legemet faaer da Udseende af en virkelig Celle med Kjerne, en Skuffelse, som 

 næsten bliver uundgaaelig, naar man ikke gradvis har forfulgt Cylindrens øvrige Forandrin- 

 ger. Skeer sidstnævnte Forandring samtidigt i en Mængde Cylindre, der ligge ved Siden af 

 hverandre, kan endog fremkomme Udseendet af en fintkornel Membran, der er bedakket med 

 Kjerner (Fig. 9), men hvori man dog ved nølere Iagttagelse vil see Spor af de oprindelige, 

 lil Skiver forandrede Cylindre. Man har i denne Svulsts Rygning og dens Elementardeles 

 store Foranderlighed alter et Kxempel paa, hvor let man kan blive skuffet, naar man ikke 

 undersøger Gjenstandeu i frisk og n;i turlig Tilstand. 



41' 



