335 



üygiiiiig; lios nogle l'olyper vai' den forsjnel med tildels iilrojdiiiTcde druefuriiiigc Slim- 

 liiudekjeiller. l'aa Snitfladen fandt han Fornier, som han antager for Kjerteigange; de vare 

 imidlertid ikke constante, fandtes ofte kun meget sparsomt eller manglede endog aldeles; 

 deres Epithelium havde næsten Udseende af et Cylinderepithelium, og deres Form afveg i 

 flere Henseender fra Næseslimliindens Kjertier. Beskrivelsen er ikke klar, og jog har kun 

 anfort denne Art af Svulster her, fordi der i den medfølgende Afbildning (Tab. I, Fig. 5) er 

 nogen Lighed med Epithelioma. Den Pag. 7 anforle Næsepolyp er sandsynligvis et Epi- 

 thelioma. Svulsten var gjenlagne Gange bleven borttagen og foranledigede tilsid.^l Doden 

 ved Meningitis, idet den trængte frem til Orbita, Processus nasalis ossis frontis og Os elh- 

 moideum.*) Den havde et lappet, drueformigt Ydre og var temmelig fast; Snitfladen var 

 bedækket med hvide Korn og afgav en grødet N'ædske, som bestod af Cylinderepithelialceller 

 med Overgangsformer til et Tavleepithelinm. Svulsten var sammensat af et O.ol""" ivkt 

 Epitheliallag, som dannede et Overtræk for spidse Papiller, hvoraf hver indeholdt en Kar- 

 slynge; denne kunde man fremstille isoleret ved uafbrudt at afskylle Epithelialcellerne, hvil- 

 ket efter hans Mening maaskee beroede derpaa, at Karslyngerne ere det primaire, hvorom 

 Papillairdannelsen senere gaaer for sig. Stroma, hvorfra Karrene udgik, bestod af lang- 

 traadet Bindevæv med talrige og stærke Kar og en rig Kjernedannelse. Afbildningen (Tab. I, 

 Fig. 7) taler ligeledes for et Epithelioma; dog maa man tænke sig en skarpere Adskillelse 

 mellem Epithelialovertrækkene. Billroth vil nærmest henføre denne Form til »Zottenkrebs 

 der Schleimhäute«; men uagtet han selv antager, at der ifølge Svulstens Udviklingstypus 

 kunde være Grund til at henregne den til de epitheliale Svulster, frygter han dog herved at 

 forøge Forvirringen paa det paagjældende Gebet, en Frygt, der vistnok er ugrundet. Et 

 andet Tilfælde, hvor den papillaire Typus og Karslyngerne vare endnu tydeligere udprægede, 

 ansecr han for et tidligere Udviklingstrin af foregaaende Svulst, som han nu endog ligefrem 

 kalder earcinomatos (Pag. 12). Det er saaledes ikke let at afgjore, til hvilken Gruppe han 

 mener, at disse Svulster skulle henregnes. 



Medens det af Beskrivelsen af flere Polyper, saaledes fra Antrum Ilighmori, Sinus 

 frontalis, Larynx, Trachea og fra flere andre Steder fremgaaer, at de ikke ere at henføre 

 her, men paa Grund af deres forskjellige anatomiske Bygning tilhøre forskjellige Arter af 

 Svulster, der kun have Formen »Polyp« tilfælleds, har Billroth derimod lydeligt iagttaget 

 et Tilfælde af Epithelioma cylindraceum globosum fra Rectum og anfører, at II. .Meckel har 

 viist ham tre lignende Svulster (Pag. 17). Billroths Svulst, der fandtes hos et Barn paa 

 2V2 Aar, havde Form af et Duehjerte, \ar blod og hang paa en l\inl. rund Stilk; Overtladcn 



■| liillioUi (Pag. II) citerer et lignende Tilfælde af .Zollenkrcbs der Nasensclilcimliaul« lios Wedl, 

 Giundziige der patliologisclieii Histologie, Wien IS5-4, Pag. 0C9; Epitlieliet kalder lian et Overgangs- 

 epilhelium; men liele Svulsten synes kun at have været en Varietet af Cancer. 



