336 



var blaaL'g rod, slimet, overtrukken med et temmelig tyndt Lag af Tavleepilhelium, som han 

 dog synes at have haft Vanskehghed ved at Onde; Snitfladen var lysegul, rodlig og afgav 

 en hvid plumret Vædske, hvori der fandtes store cylindriske Celler med tydelig oval Ejerne. 

 Paa Tversnit af Stilken viste sig yderst regelmæssigt straaleformigt stillede Tyktarmskjerller, 

 som ikke lod sig adskille fra de normale. Jeg har ikke haft Leilighed til at undersøge 

 Stilken noiere: men der er ingen T\ivl om, al dennes Bygning har forledet DiUrolh til al 

 antage, at ogsaa selve Svulsten var sammensat af Kjerlier, om h\ilke han imidlertid slrax be- 

 mærker, at deres Form for det meste adskille sig tydeligt fra Tyktarmens sædvanlige Kjert- 

 ier, men dog lod sig fore tilbage til deres Typus, saa al de kun synles al være en videre 

 Udvikling af dem; del lykkedes ham ogsaa kun sjeldent al fremstille Kjertlerne fuldstændigt. 

 Naar han fremdeles anforer. at de af ham antagne Kjerlier paa deres Indside bar cl lodret- 

 slaaende enkelt Lag af Cylinderepithelialceller uden Lnderlag af nogen slruclurlos Membran, 

 da maa delle i Forening med hans Afbildning (Tab. Hl, Fig. 4 a, b| tydes saaledes, at lo 

 hosliggende Ejerliers Epilheliallag bore sammen, og al del Legeme, som paa hans .Mbildning 

 adskiller dem, udgjor Papillen eller Bladet, som de overtrække; i deres Indre forløbe talrige 

 og stærkt forgrenede Kar. 



Endelig ere nogle Polyper (Pag. 2 1 ), som Billroth erholdt fra den quindelige Urethra 

 (saakaldle Carunculæ urelhnri, al anføre her. Svulsternes Overflade var bedækket med 

 lange, enkelte eller sammensalte Papiller med enkelte Karslynger i deres Indre (Tab. IV, Fig. 

 3 og 4). .Men ogsaa disse Papiller anseer han for Kjerlier lig Urinrørets Kjertier, overtrukne 

 paa deres Indside med el Cjlinderepilhelium; særskilt Udforingsgang for Kjertierne fandt 

 han ikke. I to andre Polyper fra samme Sted \ar den saakaldle Kjerteldannelse saa spar- 

 som, al han selv lilfoier, at Kjertlemes Forekomst maaskee ikke er af stor Betydning her*). 

 En Iagttagelse af en papillair Svidst fra Cenicaldelen af Uterus, som Billroth (Pag. 25) er- 

 klærer for ikke ganske fuldstændig. vU jeg her blot nævne. Tab. V, Fig. 7 afbilder han el 

 Gjennemsnit af en Orepolyp med papillair Bygning og bedækket med el temmelig tykt Epi- 

 lheliallag, hvilket Tilfælde neppe beller kan regnes herhen. 



.Middeldorph har engang borttaget en Svulst, der sad paa en Stilk paa Endetarmens 

 forreste Væg hos el ungt Menneske paa 17 Aar, og som nølere er beskreven af Harpeck"). 

 Den havde Størrelse og Form som el Üuehjerle; dens Stilk var kun en Linie tyk; Sub- 

 slantsen var gul og ensformig, forsynet med slorre og mindre uregelmæssige Hulheder, der 

 vare fyldte med en graa slimet Masse, bestaaende af fuldstændige og visne Cylinderepithe- 

 lialceller. Paa Tver- og Længdesnit havde den et areolairl Udseende ; Overfladen var beklædt 



*; Billroth eilenr et Tiltelde hot Wedl, Grandtâse der pathologischen llisloloeie, Wien I8S4, Pag. 489, 



af Carnncalx arelhrz. men deres BeäkriireUe slemmer ilke overens. 

 "l C. Harpeck, de polj^is recti. Diss. VraUslavlK ISôô, cam Tab. 2. 



