372 



6. Bothriocephalus fusens n. sp. 



Hos de islandske Hunde Iraf jeg 5 Gange Bolhriocephaler, som ikke kunne hen- 

 føres til nogen liidlil bokjendt Art. De havde alle i det Væsentlige samme Form af Hovedet 

 som den af L eue kar I beskrevne B. cordatus hos de gronlandske Hunde, og min første 

 Tanke var derfor ogsaa, at det rimeligviis var den samme Art. Ved noiere Undersøgelse 

 viste de sig imidlertid bestemt forskjellige saavel fra denne som fra B. latus] men de frem- 

 bøde desforuden indbyrdes saa store Forskjelligheder, at jeg er meget i Tvivl om, hvorvidt 

 de udgjøre een Art. Der var 3 fra hinanden afvigende Former; men kun af den ene 

 (B. fusc.us stricte) stode flere kjonsmodne Exemplarer til min Raadighed , af den anden 

 (B. reticulatus) fandt jeg kun eet E.xemplar, som jeg endog kun tik ufiddstændig opbevaret, 

 og den tredie (B. duhius) var i en særegen kjønsløs Udviklingstilstand. 



a. Bothrioceplialus fuscus (stricte). Af denne meest typiske Form fandt jeg 

 den 22de August 2 smaa Exemplarer hos en Hund paa Ljosavatn, omtrent 3 Miil Østen for 

 Oljord, og paa del nærligiiende Arndisarsladir samme Dag hos en anden Hund 22 af for- 

 skjellig Størrelse, fra 8°"° indtil 80"" lange. 



Hovedet er sammentrykt, iancclformet (Fig. 81), lidt tykkere end Breden af Halsen 

 (Figg. 82 og 84). Paa nogle Exemplarer, blandt Andet baade hos det mindste (Fig. 80) og 

 hos det største (hvortil Figg. 8 i— 88 hore), begynder Leddelingen forst i nogen Afstand 

 fra Hovedet, medens den hos andre, sandsynligviis paa Grund af en mere sammentrukken 

 Tilstand, allerede viser sig tæl bagved Hovedel; hos dem alle er den i liegyndelsen næsten 

 umærkelig. Leddene tiltage regelmæssigt i Brede fra knap '» til (paa det største Exemplar, 

 som nærmest ligger til Grund for den eflerfolgende Beskrivelse) à""'; bagtil aftager Breden 

 igjen, men Leddene blive meget langstrakte, flere Gange laniicre end de ere brede (Fig. 87). 

 I den bageste Deel indtræder en Uregelmæssighed i Leddelingen , idet oftere 2 eller 3 Led 

 enten slet ikke ere afgrændsede fra hinanden eller i alt Fald kun ved den ene Rand. Led- 

 denes bageste Hjerner træde overall kun lidet frem foran del bagved liggende. 



Af Kjonsredskabernc viser den første Antydning sig 4"" (paa niere sammentrukne 

 Exemplarer 2'") bag Hovedel, men forst ;)"" længere tilbage trælTes enkelte Æg i Ægge- 

 beholderen. Denne bar i Begyndelsen, hvor den er kjendelig, .i— 7 Slynger til hver Side; 

 cflerhaanden lillager Antallet, saa al der i de bageste Led Andes IÜ — lô. Æggene (Fig. I12| 

 have den hos Bolliriocephaierne sædvanlige aflange Form og ere 0,055 — 0,06°"° lange. 

 Allerede i levende Live var Æggebeholderen i de ældre Led stærkt fremtrædende som en 

 blaaligsort I'let. I'aa Spiritusexemplarer, klarede med Ætskali og derefter med Glycerin, 

 bliver den endnu meget tydeligere og er ved paafaldende Lys i sin forreste Deel bruun, 

 bagtil ligesom ogsaa Æggestokken guulgraa. I de bageste, ofte meer eller mindre sammen- 

 smeltede Led er der ingen tilsvarende Sammensmeltning af deres Kjønsredskaber, men der 



