385 



Ved et Kancelli-Cirkiilairc af 20de December 1803 paalaijdes det Lægerne paa Island 

 ligesom i Danmark aarlig at indsende Beretninger om Snndliedslilstanden, og forst fra den 

 Tid af haves stadige Meddelelser om de islandske Sygdomsforhold , skjøndt de i Begyndel- 

 sen kun vare tarvelige og selv fra liere Læger i den nyere Tid ere meget ufuldstændige. Der 

 var dengang paa Island 5 Distriktseliirurger og 2 Uexaminerede, som havde Tilladelse til al 

 praklisere, og Antallet af Langer har holdt sig temmelig uforandret siden den Tid. I deres 

 Indberetninger*) nævnes Sygdommen stadig fra alle Egne af Landet som almindelig og som 

 en af de betydeligste chroniske Sygdomme; men Lægerne ansaae den nærmest for en Lever- 

 sygdom og kaldte den Hepaialgia, Hepatitis chronica, Infarctus eller Hypertrophia hepatis. 

 og kun af og til forekommer ved Siden heraf Navnet IJydatider. 



Ldenfor Island har Sygdommens almindelige Forekomst i de forste Aarlier af dette 

 Aarhundrede neppe været synderlig bekjendt. 



E. Fenger udtalte sig i sin Konkurrence-Afhandling*") om den paa følgende Maade: 

 «Ved en Anomalie, hvis Aarsag ligger dybt begravet imellem Naturens Hemmeligheder, see 

 vi en Sygdom, der horer hjemme i det varme Clima, og regnes til en af de meest charak- 

 teristiske for dette, og som i det tempererede Clima bliver sjeldnere og sjeldnere, jo mere ■ 

 man nærmer sig til det kolde, atter træde op i dette med forøget Styrke, ja med en Kraft, 

 hvormed maaskee ikke engang det varme Clima kan maale sig. Jeg mener den chroniske 

 Leverbetændelse , som vi have seet være een af de almindeligste Sygdomme i det varme 

 Clima, og som vi vide er sjelden hos os. Denne Sygdom hersker paa Island i en næsten 

 utrolig Grad; man har villet benægte dette, men det er i den nyere Tid sat udenfor al 

 Tvivl, og jeg har selv ved at gjennemgaae de islandske Medicinal-Beretninger, der findes i 

 Sundheds-Collegiets Archiv, havt Ledighed til at forvisse mig derom. Vi have ogsaa oftere 

 havt Islændere liggende paa Frederiks Hospital for denne Sygdom.» Det skulde ikke vare 

 mange Aar, før det Gaadefulde ved dette Forhold efterhaanden svandt. 



Da Schleisner 1847 — 48 havde bereist Island og baade havde seet Mange med 

 denne Sygdom og foretaget flere Obduktioner af Patienter, som vare dode deraf, gjorde han 

 i sin Nosographi af Island''^) opmærksom paa, at det egentlig ikke var nogen Leversygdom, 

 men «at denne Sygdom er en universel og ikke en til Leveren alene indskrænket Entozoe- 

 Danuelse.» Han siger, at han «ved nærmere at undersoge Structuren af disse Ilydatider 

 fandt, at det var den samme, som Rokitansky betegner som den Laennecske Levcr- 

 Acephalocyst.» Skjondt Rokitansky betragtede Acephalocysternc som dannede ved en 

 æggehvideagtig Koagulation, fremgaaer det dog af tiere Steder i Schleisuers Skrift, at 



') See lierom i Ugeskrift for Læger 1S62, 2ileii Række. 37te fiii. Kr.lO oï i Vircliows Aveliiv fur pntlio- 



lojjisclie Anatüiiiie u. s. w. lid. XXVII. 18G3. S. 225. 

 ''") Plan til en l'^orclæsnlngs-Cjclus over den almindelige Pathologie. KLlnn. lSi3. S. 89. 

 ^') Island, undersøgt fra et lægevidenskabeligt Synspunkt. Kbhvn. 18^9. S. 12. 



Viiicnsk Stlsh. Skr., 5 liirkkc, iiolurvidciisk. ug iiiollicm. AM., 7 Bd. 49 



