395 



som har Kjonsredskaber paa et yngre udviklingstrin , efter del bageste Leds Afstndning 

 ogsaa frembringer Æg, og at en fortsat Nydannelse af Led ligesom hos andre Ha-ndelorme 

 oftere kan gjentage sig i et længere Tidsrum, medens de modne Led afslodes. De Kroge, 

 Naunyn afbilder, stemme godt overeens med dem Ira mit Gte Forsøg, hvilket man ogsaa 

 maalte vente, da Hundene dræbtes lige lang Tid efter Fodringen; men de have aabenbart 

 endnu ikke naaet deres fulde Udvikling. Selv de Kroge, Lcuckart afbilder som fuldstændig 

 udviklede, synes endnu ikke at have faaet al den Tilvæxl paa Fodstykket, de kunne opnaae. 



Efter disse Forsøg maa det nu ansees for tilstrækkelig godtgjort, at Menneskets 

 Echiuokokker ligesom Dyrenes udvikle sig til Taenia Echinococcus hos Hunden, hvoraf da 

 igjen maa folge, at de begge skylde denne Bændelorms Æg deres Oprindelse. Det er lyk- 

 kedes Leuckarl at faae EcJiinococcus udviklet hos Sviin, der vare fodrede med Æg af 

 T. Eckinococcus, og det vikle i alt Fald have sin Interesse at gjore det samme Forsøg med 

 Æg af Bændelorme, som vare udviklede hos Hunden efter Fodring med Echinococcus af 

 Mennesker. Hertil er det selvfølgelig nødvendigt at benytte Bændelorme med fuldt modne 

 Æg; men dette Forsøg medfører paa Island langt større JMisligheder end Fodringsforsogene 

 med Hundene , da Echinococcus der forekommer saa overmaade hyppig hos Hornkvæget, 

 Faaret og Svinet, og det er saa godt som umuligt at forebygge, at disse Dyr oplage Bæn- 

 delormæg fra Hunde, medens man dog ved Indespærring kan forhindre Hunde i at fortære 

 Echinokokblærer. Man tor derfor neppe tillægge det ovenfor under IS'r. 4 omtalte Fodrings- 

 forsøg hos Lammet nogen afgjerende Betydning. Men der er ogsaa andre Omstæn- 

 digheder, som tjene til at bestyrke den Jlening, at Menneskets og Dyrenes Echino- 

 kokker høre til samme Art og begge stamme fra Hundens T. Echinococcus. Formod- 

 ningen om, at den tilsvarende Bændelorm skulde findes hos Katten, har jeg ikke fundet 

 bekræftet, ligesom man hidtil heller ikke hos Mennesket har fundet nogen saadan i 

 Tarmkanalen. 



Lige saa lidt som Leu c kart har jeg kunnet Onde nogen Forskjel paa Krogene hos 

 Menneskets og Huusdyrenes Echiuokokker, hverken hertillands eller paa Island, og heller 

 ikke hos de herhen hørende Bændelorme viste der sig nogen Forskjellighed. Ganske vist 

 vexler Krogenes og navnlig Fodstykkets Form overmaade meget hos Taenia Echinococcus, 

 og dette gjælder saavel i Blæreorm- som i Bændelormtilslanden (Figg. 14—551; men det 

 finder endog Sted i samme Krogkrands , skjoudt dog Krogene hos denne som hos andre 

 Blærebændelorme hos det samme Individ alle vise en bestemt individuel Habitus, et For- 

 hold, som man ogsaa gjenfinder i Formen af Æggebeholderens Forgreninger i Leddene 

 hos hvert enkelt Exemplar af de større Arter af Blærebændelorme. 



I Samklang med Echiuokokkernes store Hyppighed hos Islænderne slaaer ogsaa deres 

 endnu almindeligere Forekomst hos de islandske Drovtyggere, som og den hyppige Forekomst af 

 T.Echinococcus hos Hundene, og do Forhold, som foraarsage dette, bevirke naturligen en 



50* 



