399 



Ogsaa bruges de lil at liokle Tiiueiie ([Ijemmemarkerne) frie for Krealurcr, og paa Reiser 

 til at liolde Uestene sanilede. De erc ganske vist uundværlige for Islænderne, men deres 

 Antal er langt storre end det paa nogen iMaade behøves. Ved at forespørge mig paa mange 

 Steder fandt jeg, at der paa hver Gaard gjerne fandtes fra 2 til 5 Hunde, men undcrlidon 

 er der flere; saaledes fortalte en Præst fra osteriandet, at der paa hans Gaard fandtes 

 mindst 12 Uunde, som for det Meste vare komne med Kirkegængere og blevne der. iNIan 

 kan vistnok anslaae Hundenes Antal lil i Gjennemsnit een mod 3 — 5 Mennesker eller efter 

 en omtrentlig Beregning for hele Island til 15—20,000 mod en Befolkning af hcnved 

 70,000 INIennesker. I Reykjavik, hvor der aldeles ingen Brug er for Hunde, trælfer man 

 dem i talrig Mængde. At der paa Island findes langt flere Hunde end der behøves, derpaa 

 tyder bl. A. det, at jeg i Løbet af 5 Maaneder uden Vanskelighed kunde faae over 120 

 Hunde til Undersøgelse. Af Hensyn til Øiemedet overlode Mange mig dem uden Vederlag; ellers 

 betalte jeg kun 1 eller høist 2^ for Stykket. *) Ligesom de andre Huusdyr ere ogsaa Hun- 

 dene paa Island undertiden udsatte for ødelæggende Epizootier, som for en Tid formindske 

 deres Antal. Saaledes vare de ved en saakaldt »Hundepest» i 1865— 5ß i nogle Egne især 

 paa Nordlandet blevne saa sjeldne , at man gav en Ko eller et Par Faar i Bytte for en 

 Hund. For den Tid skal Antallet have været nok saa stort som nu. 



Hvor stort Hundenes Antal er i andre Lande, lader sig kun oplyse, forsaavidt de 

 ere underkastede Kontrol fra det Offentliges Side, navnlig ved at de ere beskattede.'*) 

 Dette er sædvanlig Tilfældet i Byerne, mange Steder ogsaa paa Landet, saaledes i England, 

 Frankrig, mange Steder i Sverig, Tydskland og Schweitz. Som oftest har Hundegalskaben 

 været Anledning til, at en Skat er bleven indfort, og den har viist sig som et virksomt 

 Middel lil at formindske Hundenes Antal. — I Frankrig ^^1 indfortes i 1855 en Hunde- 

 skat (fra 1 til 10 Frank), og Hundenes Antal var der i 1858 ifølge de oD'icielle Opgivelser 

 1,G96,101 mod 36,645,132 Indbyggere, eller i et Forhold som 1 : 22. — 1 Storhertugdømmet 

 Baden indførtes ved en Forordning af 13de Februar 1811 en aarlig Afgift af 3 Gylden for 

 hver Hund. I 1832 fandtes der 26,000 Hunde mod omtrent 1,263,000 Mennesker, eller i 

 et Forhold som 1:49. Ved en Lov af 3 1te Oktober 1833 s») nedsattes Afgiften til IVa 

 Gylden for hver Hanhund, til 1 Gylden for en Tævehund, og Hundenes Antal steg der- 

 efter til 45,000 eller til et Forhold som I : 28. Da den i 1845 forhoicdes til 4 Gylden, 



■) Af de 500 flanskc Hunde vare 374^, 126$, eller i el Forhold som 3 mod I; paa Island vare af 

 122 de 90 o, 20$, eller næsten som 4 mod 1, hvilket hidrorer fra, at Folk i Reglen hellere holde 

 Hanhunde end Tævehunde. Imidlertid er del troligt, at man paa Island har værcl mcest tilbôielig 

 lil at overlade mig Hanhunde, og al Forskjellen der i Virkeligheden ikke er fuldl saa stor. 



") See udførligere herom i Tidsskr. for Vcterinairer, udgivet af liendz og Bagge. ISdelSd. S.I91 — 2ül. 



") Max. Vera ois: Etude sur la prophijltixic adiiiinistralice de la raye. I: Annalei dhyjiène pitbtiijue 

 et de médecine léijalc. 2'"'' série, l'orne XIX. Paris 1SG3. 



") C. Delafond: Handbuch der Veterinârpolizei. üebersetzl von DiUweiler. Karlsruhe 1839. S. 487. 



