us 



noRon Anvendelse. Forsøgene anstilles i Almindelighed med en Kasse med Jord af forskjellig 

 Fiigligliedsgrad, og naar det kun kommer an paa at vise Fordainpningens Storrelse under 

 forskjellige ydre Betingelser, lor (Icraf al uddrage Resultater lil Sammenligning indbyrdes, 

 kunne de være ret brugbare; men til at angive Fordampningen fra Jordlag, hvori Fugtigheden 

 har l'uldkommen fri Bevægelse baade op og ned, egne de sig slet ikke. Jeg har derfor 

 ikke villet anstille saadanne Forsøg, da de forekomme mig kun at angive Fordampningen 

 under abnorme og ikke under de naturlige Forhold, som findes i den urørte Jord. 



Ved Benyttelse af de i Tabellerne erholdte Resultater, trocr jeg dog,, at man kan 

 faae et nogenlunde tilfredsstillende Resultat om del, der her er Uovedsagen, nemlig Fugtig- 

 hedens Bevægelse i Jordlagene, selv uden noie at kjende Fordampningens Storrelse. — 

 Fra d. 4de November 1862 til d. 26de April 1863, altsaa i Vinterhal vaaret, er den sam- 

 lede Vandmængde omtrent eens ved Slutningen og ved Begyndelsen, nemlig efter Tab. II 

 omtrent 2,90' (eller efter Tab. 1 2,67'), saa at altsaa Afgangen og Tilgangen af Fugtighed maa 

 have opveiet hinanden i denne Periode. Tager man nu Hensyn til Fordampningen fra 

 blankt \andspeil, fra kort Græs eller fra langt Græs, der voxer i ^an(l, da bclober den sig 

 henholdsviis til 0,4, 0,5 og 0,6' i de nævnte 6 Maaneder. Saa stor kan den neppe ansættes 

 for Jordskorpen, hvad enten den saa er bevoxet med Græs eller henligger i pløiet Tilstand, 

 eftersom den ingenlunde i hele denne Periode kan antages at indeholde saaraegen Fugtiglied 

 som Græstørven, der anvendtes til de omtalte Forøg. Da nu Regnmængden i disse 6 .Maa- 

 neder har udgjort 0,86', kan man sikkert anslaae Afløbet, det over- saavelsom det under- 

 jordiske, til mindst 0,5'. Heraf er igjen næsten den hele Mængde trængt ned i Jorden, 

 da det kun i ganske enkelte Tilfælde har været mig muligt at opdage noget kjendeligt over- 

 jordisk Afløb. Dette hidrører deels derfra, at Marken var ploiet paa tvers af den ikke meget 

 skraanende Flade, deels er det begrundet i Jordbundens muldede BeskalTenhed. Kun naar 

 et pludseligt Toveir indtraadte eller om Sommeren ved et enkelt storre Regnskyl, kunde der 

 vise sig et i høieste Grad ubetydeligt Aflob langs Overfladen. At Forholdet maa være ander- 

 ledes paa mindre muldede og i den øverste Jordskorpe stærkt lerede Jorder, er indlysende. 



Det kunde synes, som om man under saadanne Forhold niaatte unde en vis Ovcr- 

 eensstemmelse mellem Tilvæxten i den samlede Jordmasses Fugtighcdsma'ngde og Regn- 

 mængden i den Tid, der falder mellem to paa hinanden folgende Gravninger, forudsat, at 

 Vandet i Jordbunden ikke har faaet Tid til i nogen væsentlig Grad at llyde bort. I enkelte 

 Tilfælde stemme de godt med hinanden, som f. I']\. Ira 

 d. 4de Novbr. til 16de Xovbr. 1862 udgjør Regnmængden 0,10', Tilvæxt i Fugtighed 0,12', 



- 30te Novbr. - 17de Decbr. — — ' — 0,14', — — 0,10', 



- 17de Decbr. - 25de Decbr. — — — 0,05', — — 0,o:j'; 

 men dette er dog sandsynligviis kun tilfældige Overeenstemmelser, da do ikke cre constante 

 for alle Iagttagelser i Løbet af Vinteren. Smaa Forandringer i Jordlagenes BeskalTenhod 



50 • 



