447 



Periode, kunne udlede som almindelig Regel, at, naar Nedslagels Mængde i de enkelte 

 Maancdcr ikke væsentligt overstiger Middclregnmængden, er det saagodtsom udelukkende 

 Nedslaget i Vinterhalvaaret fra Oktober til April, der bidrager til at forøge 

 Vand-Ansamlingen i Jordlagene.*) Vel kan man i Sommerhalvaarol spore en Til- 

 væxt efter større og vedholdende Regnskyl, men den er i Reglen ubetydelig i Sammenlig- 

 ning med Tilvæxten om Vinteren. I den Tid, disse Maalinger ere anstillede, har der været 

 tre meget regnfulde JMaaneder i Sommerhalvaarene, nemlig September I8ü3 (0,42', Middel- 

 regnmængden 0,17'), Juni hS64 (0,42', Middclregnmængden 0,17') og August 1864 (0,46', Middel- 

 regnmængden 0,21'), og i de to forstnævnte Maaneder er Grundvandet ikke desto mindre 

 kun steget meget lidt, men i den sidste rigtignok betydeligt. Aarsagen til denne Af\igelsc 

 fra Reglen maa nærmest soges i, at, medens September 1863 fulgte efter meget torre Maa- 

 neder, gik der forud for August 1864 den meget regnfulde Juni Maaned, hvortil kommer, at 

 Hovedmassen af Nedslaget skyldtes et næsten i 7 Dage vedvarende Regnskyl (alene paa een 

 Dag, d. 24de August, udgjorde Regnmængden 12 Dec.-Linier), hvorved Fordampningen ikki' 

 fik den Indflydelse, som den ellers har paa denne Aarstid. 



Anstiller man en Sammenligning mellem de ved Undersngelscrne over Fugtigheds- 

 mængderne i Jordbunden erholdte Resultater og Grundvandets periodiske Stigen og Falden 

 i alle Rørene, stemme de fuldkommen overeens, og af Curvernes Form kan man tillige see, 

 hvorledes enhver Stigning allid efterfølges af en stærkt nedadgaaende Bevægelse af Grund- 

 vandet, som fremgaaer af den steilere Form, Linlerne da antage. I Tidsrummet fra No- 

 vember 1862 til April 1863 (incl.) er det denne overflødige Vandmasse, som vilde være flydt 

 bort gjennem Drainrørene, hvis Marken havde været drainet, og af Tab. li sees, at dette 

 Overskud opstaaer, saasnarl alle Jordlagene indtil 10 Fods Dybde ialt indeholde 

 en Fug ligheds mængde, der overstiger 2,9 Fods Vandhøide, som netup er hele 

 Aarets Middelvandmængde (pag. 442). For Muldjordens Vedkommende indtræder denue Fug- 

 tighedens nedadgaaende Bevæ'gelse omtrent ved en Vandhoide af 0,-300' i Cubikfodeu eller 

 20% Fugtighed i dette Lag, som ogsaa uafbrudt er iagttaget fra d. 4de November til 

 10de Mai (incl.). Fig. 1 og 2 paa Tav. 11 tjene derfor 1 høi Grad til at oplyse hiuanden 

 indbyrdes. 



1 det omhandlede Terrain har Afløbet nedefter tillige en Bevægelse til Siden. I 

 Vinterhalvaaret, naar Jorden saa at sige er overmættet med Fugtighed, naaer den horizontale 

 Deel af Bevægelsen sit Maximum (derfor Curvernes stærkere Fald i Fig. I og 3 Tav. II), og 

 da foregaaer den især paa Grændsen mellem Muld og Leer i Dybder, der variere mellem 

 1' og 2' under Overfladen. I Tidernes Lob har delte bavl til Fnlge, al linere Leerparlikler 

 paa saadanne Steder, hvor Bevægelsen har været uiind.st iiiudret, ero eflerbaamleu enten 



') Smlyii. licinictl (;<il(liiig: »ResuUatcriie al' iioi;lo lai;Uai;olscr over fuiskjulligi' KusUglicdsfurliüld i Uiii- 

 egneii af Kjubenliavn«. Tidsskr. for Landoecoiioiiiie. ISIiO. 



