457 



gansluî eens ud; den er snart lidt lysere, snart lidt mørkere, som oftest mørk olivenbruiin. 

 Ucnsat til Tørring, antager lUindlaidet, saavel ved almindelig Temperatur som i Varmen, en 

 endnu mørkere Farve, og naar det er ganske tørt, er det saa morkt, at det kun kan kaldes 

 sort. I tynde Fliser ere Stykkerne noget gjennemsigtige med en hruunrod Farve. De ere 

 skjøre, glindsende i Bruddet og give et bniunt I'ulvor. 



Er Oplosningen stærkere og mere suur, har Ihindfaldet en lysere Farve, ja det kan 

 endog , naar der hnr været anvendt Varme ved Fremstillingen af Tinopløsningen, 

 umiddelbart efter Bundfældniugen være næsten ligesaa smukt guult som "Tinsyrens Svovl- 

 brintebundfald. Men ved Henstand under Vædsken antager det ogsaa her en mørkere Farve, 

 der efter de nærmere Omstændigheder kan gaae fra det Bruungule til det Lysebrune. — 

 Det har utvivlsomt været et saadant, friskt fremslillet Bundfald, som n. Rose har havt for 

 sig, da han angav, at en '"Tinsyreopløsning forholdt sig mod Svovlbrinte paa samme iMaade 

 som en '^Tinsyreopløsning (s. det ovfr. anf. Sted). 



Hvad der iøvrigt er Aarsag til, at alle saadanne Bundfald kunne fremtræde med 

 saa forskjellige Farver, skal senere blive Gjenstand for Omtale. 



Med Natron give disse Svovlbrintebundfald ikke klare Opløsninger, hvad enten de 

 behandles dermed i ganske friskt bundfældet Tilstand eller efter længere Uenslaod under 

 den svovlbrinteholdige Vædske, men de efterlade en efter svag Opvarmning fuldkommen 

 hvid Forbindelse i rigelig Mængde. At der ifølge den sædvanlige Vexelvirkning imellem 

 Alkalier og Sulfider maa dannes Svovltin - Svovlnatrium og tinsuurt Natron, er klart, men 

 det er ligesaa klart, at denne Tinsyre ikke kan være ^•Tinsyre — idetmindste ikke "Tmsyre 

 alene, eftersom den da ganske vilde have opløst sig i Natronet, men maa være '■Tinsyre, 

 hvis Natronsalt, som ovenfor anført, er meget tungt opløseligt i frit Natron. lùin naar der 

 fra Begyndelsen tilsættes en betydelig Mængde Vand til ganske lidt af Svovlbrinlcbundfaldet, 

 og Natronet tildryppes med Forsigtighed for ikke at tilsættes i Overskud, kan det lykkes at 

 faae en fuldstændig, ved almindelig Temperatur bruunguul, i Varmen vandklar Oplosning, 

 men ved lidt mere Natron giver en saadan ligeledes et hvidt Bundfald. Det Samme ind- 

 træder, naar Svovlbrintebundfaldet opløses i Kali, hvad der lader sig gjore uden Vanske- 

 lighed, og den saaledes erholdte Opløsning blandes med lidt Natron eller Chlornatrium. 

 Det hvide Bundfald dannes altsaa i det Hele under lignende Omstændigheder som det i 

 første Afsnit omtalte Bundfald af ''tinsuurt Natron, og det stemmer ogsaa deri overeens 

 med samme, at det ved Filtration og Udvaskning med Vand snart oploser sig og atter 

 udskiller sig, naar lldvaskningsvandet blander sig med det første Fillrat.— Hvad det opløste Svovl- 

 tin-Svovlnatrium angaaer, da er derom intet Særligt at bemærke; Oplosningen er ufarvet og 

 giver med Saltsyre et lyseguull Bundfald, der ligesom »Tinsyrens Svovlbriulebuudfald oploser 

 sig let og fuldstændigt i Natron. 



Af Amnion oploses det nævnte Svovlbrintebundfald nogenlunde let ved svag Op- 



Viileiislt. Selsk. Skr., 5 Rîihliu, nulurviileiisk. ug methem. Afd , 7 UJ. ö8 



