499 



Grene, og deres Tykkelse aftager Inirtigl for liver Grens Afgang, indlil endelig de sidste 

 Grene Iremkomnie i kun ringe Afstand Ira Skjællets frie Ilande. De lieliolde deres vandkiare 

 Udseende, forlobe næsten lige og synes at ende med frie Ender i den noget mørkere Skjæl- 

 rand. Intertubularsubstantsen er ensformig klar og udad sædvanligt forsynet med en 

 Stribning, der er coneentrisk med Skjællets Spidser. 



C II i I O S C y 1 1 i II m. 



Den samme Grundform forekommer i Skjællene af Cliiloseylliam , men med deres 

 betydeligere Størrelse følger en dermed stemmende Forskjel. Ogsaa disse Skjæl ligge 

 som Tagsten i Rader over hverandre; paa deres Overflade have de 3 — 4 opboiede Længde- 

 striber med tilsvarende Fordybninger. Paa lodrette Snit af de fuldt udviklede Skjæl seer 

 man noget nærmere Grundfladen en rund eller oval, temmelig uregelmæssig stor Kime, fra 

 hvilken der nedad og udad til alle Sider , men ikke opad udgaaer en Mængde Forlængelser 

 af forskjellig Tykkelse (Tab. il, Fig. 10). Deres Antal er meget betydeligt, saa at man paa 

 en Snilllade kan tælle indtil 12. De udmunde ned i den stærkt pigmenterede Dud, idet 

 Mundingerne sædvanligt udvides trompetformigl; dog er der i Almindelighed i hvert Skjæl 

 nogle faa, som munde ud ovenfor Huden. Kimen er mork, undertiden ganske sort, fordi 

 den er bedækket med Pigment af samme Natur som det i Huden; dette sees tydeligst i 

 Forlængelserne, der gjerne ere lysere, og man kan i heldige Tilfælde træffe den samme 

 Pigmentcelle med Halvdelen i Huden, med den anden Halvdel ragende ind i Forlængelsen. 

 Dentinerørene udgaae fra Kimens øverste Flade som svære tykke Stammer (Tab. H, Fig. 11). 

 Ligesom disse Skjæl udmærke sig fra de foregaaende ved det storre Antal af Forlængelser 

 fra Kimen, saaledes er ogsaa Stammernes Antal meget betydeligere, og de see paa et 

 lodret Snit ud, som om de vare planlede i Rader paa Kimens Overflade. Den afbildede 

 Stamme er af Rliddeltykkelse. Stammerne ere begrændsede af enkelte Kontourer, som ikke 

 altid lobe parallelt; Indholdet er vandklart, og Pigment fra Kimen sees heller ikke i disse 

 Skjæl i Dentinerørenes Indre. De tykke Stammer spalte sig hurtigt i noget tyndere, og 

 disse atter i noget finere Ror, men som endnu ere temmelig tykke endog i ringe Afstand 

 fra Skjællets Rand. Udad mod Randen blive Dentineriirene pludseligt line og ende huist 

 sandsynligt med frie Ender; dog er dette vanskeligt at iagttage, fordi de skjule sig i en 

 mørkkornet Søm , der begrændser Skjællet. Rorene forgrene sig uafbrudt træformigt og 

 stræbe udad; enkelte Rør kunne forløbe uregelmæssigt og krydse sig med de ovrige. 

 Om Skjællets Overflade er dækket med el meget tyndt Lag Emaille, er usikkert. 



De storste Stammer udgaae som sagt fra Kimens oversle convexe Flade; de Grene, 

 der udgaae Ira dens nederste Flade mellem Forlængelserne, ere meget linere, krogede, 



63* 



