504 



Huden (Corium) har en Tykkelse af 1 — 3°™; den er tykkest i Skjoldets forreste 

 Del og langs nedad JMidtlinien; ud mod Randene bliver den efterhaanden tyndere. Den 

 har paa Snitfladen en hvidlig Farve, er meget fast og seig og er sammensat af en Mængde 

 tynde Lag, der ere synlige for det blotte Øie. I den folgende Beskrivelse skal jeg nærmest 

 holde mig til det første af de forhen nævnte Præparater. 



Huden er overalt tæt bedækket med tykke Skjæl af meget forskjeliig Storrelse. 

 Noget foran Skjoldets Midte Ondes et stærkt fremragende stort Skjæl af 8""° Gjennem- 

 snit; omkring delte og især bagtil undes Skjæl grupperede, som næsten ere halvt 

 saa store. De største Skjæl af omtrent 3"™ Gjennemsnit findes i det Hele langs Skjoldets 

 Midtiinie; de aftage derpaa i Storrelse saavel fortil og bagtil som ogsaa nedad Siderne, saa 

 at Skjæilene i Skjoldels Rande knap have et halvt Millimeters Gjennemsnit. Mellemrum- 

 mene mellem Skjæilene ere overalt udfyldte med smaa Skjæl, saa at der intetsteds bliver 

 noget tomt Rum, men alle Skjæilene sidde saa stærkt pressede mod hverandre, at det ikke 

 er muligt at trænge ind imellem dem. Skjællenes Tykkelse (Høide) afvcxler fra I— S""" 

 eller derover. Deres Substanls er hvidlig og halvgjennemsiglig; den er haard som Tand- 

 substants hos Pattedyr og ikke meget skjor. Den Del af Skjællet, som sidder fast i Huden, 

 er halvkugleformig nedad; da alle Skjæilene paa Overfladen omtrent ligge i samme Plan, 

 følger deraf, at de storre Skjæl ere trykkede dybere ned i Huden. Den ovenfor Huden frem- 

 ragende Del har Form af en Pyramide og er ved en lysere Linie, der er tydelig for det 

 blotte Oie, skilt fra Halvkuglen. Pyramidens Grundform synes at være sexsidet, og der er 

 Skjæl, som danne en aldeles regelmæssig sexsidet Pyramide med afrundede Kanter; kun faa 

 Pyramider have flere Sider, det større Antal har færre. Pyramidens S^jlds er fladt afskaaren 

 og danner en hvid glindsende Facet, som uden Undtagelse findes paa alle Skjæl saavel de 

 mindste som de slorste. Facetlen har Ldseendet af at være frembragt ved Slid, men dette 

 er ikke Tilfælde!; den dannes tverlimod af en særegen uigjennemsiglig Subsianis, hvis Byg- 

 ning aldeles afviger fra det ovrige Skjæls. En Mængde smaa Skjæl, som udfylde Mellem- 

 rummene mellem storre, ere ofte kun kjendelige ved deres lille hvide Facet. 



Skjællets Hovedmasse dannes af Dentineror. De tilhøre to forskjellige Systemer, 

 hvoraf det ene har sit Sæde i den halvkugicformige nederste Del, det andet i den pyra- 

 mideformige øverste. Til Undersøgelsen maa man derfor navnlig her benytte saavel hori- 

 zontale som verticale Snit. 



I Halvkuglen staae de meget talrige Dentincror lodret paa Halvkuglens Indside, 

 saaJedes at de vende den aabne brede .Munding mod Halvkuglens Peripherie og derpaa 

 convergere indad med deres Forgreninger og sidste Ender (Tab. III, Fig. l'i i Peripherien, 

 Fig. 15 i den halvkugicformige nederste Del). De forløbe i del Hele temmelig lige, af og 

 til i lette Bugtninger, afgive talrige, korte og krogede Grene, som afgaae under spidse eller 

 rette Vinkler og atter bære Smaagrene (Tab. HI, Fig. 16). Under denne træformige Forgrening 



