506 



til begge Sider: i Nettets Vinkler ere Kanalerne allid udvidede. Der er Kanaler, som ere 

 2 — 4 Gange videre end andre. Væggene ere selvstændige, faste og strukturlose. Hulheden, 

 som bedst sees, naar Kanalen er gjennemskaaren paaskraa (Tab. III, Fig. 17), er i det Hele 

 rund eller othI; den er paa det terre Præparat oftest tom eller fyldt med en gulagtig groTt- 

 kornet Masse, som man ogsaa her maa vogte sig for at forvexle med Masser, der tilfældigt ere 

 trængte ind under Forfærdigelsen af Præparatet. Derimod finder man intet Pigment i 

 Kanalerne, saaledes som det var Tilfældet hos Haier og de foregaaende Rokker, og delte 

 fortjener al fremhæves, fordi man heller ikke træffer Pigment i den underliggende Hud 

 (Corinm), men vel i den tynde Epidermis, saaledes som forhen er anfort- Kanalerne danne 

 et afsluttet Net, og naar der Gndes Udløbere i Skjællets Midte, ende de afrundet. Men 

 andre Forlængelser forlobe videre; nogle lobe horizontalt udad og udmunde paa Pyrami- 

 dens Sidevægge; andre lobe nedad gjennem Skjællets halvkugieformige Del og ende i 

 Huden paa del Sled, hvor Skjællel er befæstet i den; de sidsies Forlob er uafliængigt af 

 Dentinerørenes Retning i den halvkugieformige Del. Udmundingerne ere ligesom hos 

 de foregaaende Dyr ofte trompetformigt udvidede, men Forlængelsernes .\nlal er kun ubety- 

 deligt og langt ringere end hos hine. 



Dentinererene i den pyramideformige Del munde overalt ind i Kimens Kanaler, 

 snart enkeltvis, snart samlede i Form af Duske (Tab. III, Fig. 14 og 15). Flere Rer 

 kunne forløbe og indmunde jevnsides, andre forene sig til større Slammer, førend de ind- 

 munde. Deres Konlour er skarpere end Dentinerorenes i den halvkugieformige Del. De 

 forlobe lige eller let bugtede; Forgreningeroe ere talrige. Grenene korte og krogede (Tab. 

 III, Fig. 17). I nogle Skjæl sees færre Forgreninger end i andre; meget beroer paa Præ- 

 paratets Tykkelse og paa de Vædsker, man har anvendt for at gjore det gjennemsigligl. 

 Naar Rørene ere gjennemskaame paalvers, vise de sig ligesom i Tænderne som tykke Ringe 

 med el lyst eller mørkt Punkt i deres Indre iTab. III, Fig. 18). Ringen er Gjennemsnillet 

 af Rorets Vægge; Tykkelsen afveiler; idel de forskjellige Rors Vægge sammentrykkes, 

 bliver det ellers runde eller ovale Gjennemsnit ofte kantet. Imidlertid er det ofte meget 

 vanskeligt at skjelne Rørenes Vægge paa denne Maade ; hyppigst bliver man kun Punktet i 

 deres Indre vaer, og delle angiver kun Lysningen i Roret. Ogsaa Lysningens Størrelse er 

 afvexlende og slaaer ikke allid i Forbold til Væggens Tykkelse. 



Antallet af Dentineror er i det Hele stærkere i Skjællets halvkugieformige end i dels 

 pyramideformige Del; medens Rorene i sidstnævnte Del paa nogle Steder ligge i Form 

 af tælle Duske, kan der udenfor dem Gndes Partier, som ere aldeles blottede for Rer og 

 kun fyldte med en klar slmklurlos Intertubularsubslanls. Forgreningens Slyrke afvex- 

 ler og er snart mere fremtrædende i Skjællets haUkugleformige, snart i dets pyramidefor- 

 mige Del. 



