510 



Alle Rørene sfaae lodret ved Siden og pressede mod hverandre, saa at der paa Tversnit 

 fremkommer en Mængde polygone Former med en oval eller rund mork Aabning i Midten 

 for Kimen (Tab. IV, Fig. 20). Henimod Tandens Spids ere disse Aabninger kun smaa, fordi 

 Kimerne efterhaanden fortrænges, naar Rørenes Vægge forlykkes; henimod Roden ere 

 Aabningerne derimod meget større, ja i selve den frie Rodende saa store, al de ere synlige 

 for det blotte Oie; et Tversnit faaer som Folge deraf et sieformigt Udseende, og hele 

 Rodenden seer ud, som om den var opflosset, idet Rorenes Vægge ere yderst tynde, men 

 Kimen derimod tilstede i saameget større Masse. Tandkimen dannes nemlig af et solidt 

 Grundslykke , fra hvilket der hæver sig en Mængde traadformige Forlængelser iveiret, som 

 blive finere opad mod Tandens Spids. Paa Længdesnit seer man derfor en Mængde næsten 

 parallelt forlobende Kanaler, med gatTelformig, men sparsom Forgrening saavel opad som 

 nedad, uden at den derved opslaaende Kanal bliver tykkere; i sjeldne Tilfælde er den gaf- 

 felformige Forgrening mindre regelmæssig, og kun undtagelsesvis forekomme Grene, som 

 løbe paatvers. I Rodenden ere ikke blot Kanalerne , men ogsaa deres Forgreninger langt 

 tykkere, og Forgreningerne tilmed talrigere saavel opad som nedad; i Spidsen indskrænkes 

 begges Vidde. Paa tørre Præparater ere disse Kanaler, hvori Kimen har havt sit Leie, 

 oftest tomme, eller de ere fyldte med en ubestemt kornet Masse. Deres Kontour fremtræ- 

 der som en skarp mork enkelt Linie; deres nærmeste Omgivelse er i Almindelighed gjen- 

 nemsigligere end den ovrige Del. 



De enkelte tykskallede Ror, hvoraf hele Tanden sammensættes, og i hvis Midte 

 den traadformige Kime, som anført, er leiret, ere byggede paa en eiendommelig .Maade. 

 Detragler man et Længdesnit (Tab. IV, Fig. 21), finder man, at Rerenes Væg helt igjen- . 

 nem sammensættes af solide, temmelig tykke, gjennemsigtige, kantede Seiler, som staae 

 lodret ved Siden af hverandre omkring Kimckanalen. Hver enkelt Søile (Tab. IV, Fig. 22) 

 er, naar den isoleres, ensformig vandklar, stærkt skinnende, begrændset af en skarp mørk 

 Kontour. Deres Subslants synes al være temmelig boielig og er i ethvert Tilfælde ikke 

 skjor. Paa Tversnit (Tab. IV, Fig. 20) frembringes et grovtkornet udseende, idet Søllerne 

 vise sig med deres polygone overskaarne Ender; paa Længdesnit fremkommer en parallel 

 lys Stribning, hvori man med Lethed kan skjelne hver enkelt Soile. Er Præparatet tykkere, 

 faaer Stribningen et morkere Udseende; Ligjennemsigtigheden kan forøges ved Afleiring af 

 ,cn kornet strukturlos Masse. Soilerne blive bredere nedad mod Tandens Rod, hvilkel især er 

 tydeligt i den opdossede Rodende; de have her tillige et valrel eller tverstribel Udseende 

 omtrent som Lindsetraade og ere blödere end andelsteds. 



Dentinerorene munde ind i Kimekanalerne (Tab. IV, Fig. 21). De danne korte 

 smaa Stammer, som i temmelig regelmæssige Afstande sidde lodret paa hele Kimekanalens 

 Omkreds. Stammen er kun lidet t\kkere end Grenene, som temmelig pludseligt brede sig 

 penselformigl til alle Sider under næsten rette Vinkler og derpaa forløbe udad med 



