512 



Ostracion. 



Til den foregaaende Deskrivelse af Skjællenes og Piggenes Forhold hos Bruskfisk 

 ønsker jeg at knylte nogle Meddelelser om Dentinens særegne Forhold i Eudpladerne hos 

 forskjellige storre og mindre Arter af Ostracion. 



Legemets Overflade er bedækket med mere eller mindre faste Plader, som ligge i noie 

 Berørelse med deres Rande og ikke skyde sig over hverandre som Tagsten. Pladernes Grund- 

 form er sexsidet, og den er lydeligere udpræget paa Hudens Indside end paa dens Udside; 

 paa nogle Steder ere Sexkanterne meget regelmæssige , paa andre Steder skjæve og for- 

 skudte. De gruppere sig paa forskjellig .Maade om visse Sexkanter, hvilket ligeledes er 

 tydeligst paa Hudens Indside og rimeligvis staaer i Forbindelse med hele Dyrets Væxt. 

 Paa tynde horizontale Snit af større Arter seer man , at hver sexsidet Plade er sammensal 

 af sex uligesidede Trekanter, som med deres Toppunkt stode sammen i Pladens Midte. Pla- 

 den omslutter i sit Indre et storl Antal mindre Sexkanter, den ene indenfor den anden, 

 hvis begrændsende Linier løbe parallelt med Pladens Rande; nogle af de indslultede Sex- 

 kanlers Begrændsning er stærkere fremtrædende end andres , hvilket oftest er Tilfældet i 

 Pladens Peripherie og omkring Centrum. Foruden denne med Sexkanlens Sider parallele 

 Stribning er der en anden, som krydser sig med den, idet Striberne staae lodret paa hver 

 af Sexkanlens Sider. Disse Striber gaae ualhrudl over i Nahopladerue, saaledes at tre 

 hosliggende Plader lage Del i Dannelsen af en Trekant, hvis Vinkelspidser ligge i disse Ire 

 Pladers Midte; Trekanten omslutter atter en Mængde mindre Trekanter, hvis Sider ere 

 parallele; Trekantens Midipunkt bliver del Sled, hvor de tre hosliggende Plader støde 

 sammen. 



Sexkanlernes Slribniog har sin Grund i en mørkere Tone og en anorganisk Aflei- 

 ring i bestemte Mellemrum af forskjellig Brede og af forskjellig Styrke, men Trekanternes 

 Stribning hidrører fra særegne Baand eller Kanaler, der indeholde det ernærende Grundlag. 

 Pladens Væxt skeer derfor ikke ved Dannelsen af en ny Sexkant udenom den sidst dannede, 

 men ved Tilsætning til de Trekanter, til hvis Dannelse tre forskjellige Plader have bidraget; 

 Midtpunktet for Dannelsen er ikke Sexkanlens, men Trekantens. 



Naar man undersoger en sexkanlel Uudplade af en større Ostracion, finder man dens 

 Overflade Ugesom overtrukken med en Glasur og besat med smaa Vorter, som i Periphe- 

 rien staae regelmæssigt i Sexkant, den ene indslutlet i den anden, medens denne regel- 

 mæssige Stilling efterhaanden opgives indad mod Pladens Midte. Farven er brun, og den 

 er stærkest i Mellemrummene mellem Vorlerne, idel den maaskee afslides paa Vorternes 

 Spidser. Pladens Rande ere for del blotte Øie rigtignok lige, men under Mikroskopet vtse 

 de sig udskaarnc i smaa lette Bugter. 



