513 



En Plade (Tab. IV, Fig. 2 i, lodret Suit) beslaaer under Mikroskopet af fnlf,'ende Lag: 

 yderst ligger den tynde Epidermis, udmærket ved et enkelt eller dobbelt Lag af brune I'ig- 

 mentceller af Sljerneform med en ninrkere Kjerne og lysere butte Udløbere; i nogle Pig- 

 mentceller sees en lys rund Plet midt i den sorte Kjerne. Under Epidermis ligger et Lag 

 Dentine, som slrax nølere skal beskrives. Derna'st kommer der et Lag, som er gjennem- 

 skaaret af en Mængde Kanaler, hvilke paa lodrette Snit fremtræde som ovale eller runde 

 Aabninger af forskjclllg Storrelse, omgivne af en concentrisk Stribning eller en Dannelse i for- 

 skjelligt formede Uvirvler. Paa horizonlale Snit har dette Lag omtrent samme Udseende 

 som et lodret Snit af Eludpapiller af et Pattedyr; man seer nemlig bolgeformige Linier, den 

 ene over den anden, dannende Soiler af Bolger, hvoraf den ene Sølles vende Convexiteten 

 opad, den andens nedad. Under dette Lag inderst ligger et Lag af særegne sammenflettede 

 Baand eller Rør, som her forbigaaes. I de Plader, som beklæde Vinkelen mellem Dyrets 

 Sideflader og Bugfladen, er Bygningen vel i det Eele som i de sexsidede lludplader, men 

 andre Dannelser træde til og gjøre Bygningen mere sammensat*). 



Dentinen , hvis Leie vi ovenfor have angivet , er afgrændset fra Epidermislaget ved 

 en skarp Linie; derimod er der ingen skarp Orændse indad mod det i Bolger formede 

 Lag; undertiden sees et lysere tomt smalt Belte. Dentinens Substants or tykkere i Vor- 

 terne, tyndere i Dalene mellem dem. Grundsubstantsen er vandklar, dog saaledes, at man 

 i Vorterne seer en concentrisk klar Stribning; jo større Vorten er, desto tydeligere er 

 Stribningen. Præparatet maa ikke være for tyndt eller gjøres for gjennemsigligt, da Strib- 

 ningen ellers gaaer tabt for Synet. 



I Dentinen ligge de meget talrige Dentinerør; de ere betydeligt længere i Vor- 

 lerne, medens de i Dalene mellem dem ere meget korte, undertiden neppe synlige. Deres 

 Forlob er saaledes, at Stammen vender udad mod Epidermislaget, de sidste fine Ender 

 indad mod det i Bølger formede Lag; Forløbet skeer altsaa i en Retning, der er aldeles 

 modsat den, som findes i de forhen beskrevne Skjæl. I Dalene mellem Vorterne staae 

 Dentinerørene temmelig lodret paa Pladen; i Vorterne derimod staae kun de i deres Midte 

 værende Dentinerør lodret paa Pladen, medens de paa Siderne forlobe i en let Bue, som 

 vender Convexiteten mod de lodrette Ror. Stammerne divergere derfor udad, medens de 

 sidste Ender convergere indad. Imidlertid er denne Anordning ikke altid aldeles regelmæs- 

 sig eller symmetrisk; thi Denlinerørene ligge ofte mere skraat til den ene Side end til 



') Cfr. Williamson, 1. c. IS5I, Pag. 660—668, Tab. 19—20, Fig. 17—27. Paa flere .VfbiUlningcr har 

 han givet en riglig Fremstilling af Dentineiorenes Forlob fra Pladernes Overflade indad mod Dyrets 

 Legeme, uden dog i Beskrivelsen at fremhæve det liiendoinnielige i deres Forinb og Udspring. 

 Dernæst har han givet en meget omhyggelig Beskrivelse af de under Denlinen værende Lag I 

 Pladerne. 



Vidensk. Selsk. SKr,, 5 Bække, naturvijensk. o^ mnlhcm. AfJ., 7 Bti. 65 



