KENTTÄRNA. 
värdaste, KEnsevdor. Flere sågos den & i Alexandrias hamn, 
TaAvrLor, 1878. På Blå Nilens sandbankar, R. HARTMANN. IS. 
Afrika, JARDINE, LAYARD, GURNET. | 
1873, SHELLEY. 
I Sindh och på några andra platser i S. Asien, DRESSER. 
Vid Kap allmän i jan.— mars 
Bengaliska viken om vintern, SAUNDERS. 
N. Ame- 
rika långs Atlantiska kusten till Vestindiska öarna; Honduras, 
NSAUNDERS. Louis är N. 
Texas till Florida, 
hama, BRYANT. 
Den amerikanska och europeiska äro identiska. 
ALLEN. 
På Ba- 
Allmän på Cuba, häckar i 
gränsen under häckningstiden, 
1 slutet av maj, häckar, AUDUBON. 
Mexico, NAUMANN. 
juni, GUNDLACH. Ägg insamlas i mängd på Pedro Kays vid Ja- 
maica, GossE Gabiata m. f. ställen på Portorico, talrik, G uNp- 
LAcCH. I Central-Amerika skall hon vara något mindre än i N. 
Amerika. På Antillerna talrik, Couzs. 
F. På Guatemalas båda kuster allmän, SALvIN; häckade vid ku- 
sten av Belize i maj, SCLATER, SALVIN. 
I S. Amerika, LiIcHTENSTELIN. TräffadiN. Brasilien, NAUMANN. 
Bahia, SAUNDERS. Nya Zeeland, NAUMANN. 
Hon är försigtig, skygg och modig, slår ofta efter dem, som 
besöka häckplatsen; bor kolonivis. 
Flygten är snabb och omvexlande; hon flyger ofta högtvid 
längre resa; storm hindrar henne föga. 
Lätet är mycket starkt: ”kirrhitt kerrhitt', ungarnas: 'sriii”. 
Födan utgöres av fisk, såsom Sill, om 6 tums längd, Sar- 
deller m. fl. Flyger i rät linie efter hvarandra utåt havet, dock 
i flere led, söker sin föda i öppet vatten, ofta långt bort; vid 
stark rörelse hos havet fiskar hon i bränningar. Fladdrar vid 
fiske i luften; störtar från 10—12 fots höjd i vattnet och vid 
bränningar å rev ofta genom böljornas skummande kammar; fisket 
Britiska Honduras den” 
STERNA CANTIACA. 799 
misslyckas ej sällan. Hon tager fisken på tvären, kastar den i 
luften och slukar den med huvudet först. Hon bär fisken ofta 
så länge i gapet, att det ser ut som om hon väntade på en Lestris. 
Hon synes stundom fiska för sitt nöjes skull. Återvänder om af- 
tonen från fiskeplatsen. | 
Hon häckar både vid kusterna och vid sötvattens-kärr i ko- 
lonier om tusenden eller hundratusenden, hvilka bo helt nära hvar- 
andra. Lägger ägg utan bo i en grop på sand eller kal klippa, 
stundom med bädd av få grässtrån och blad så nära vattnet, att 
äggen, som läggas i juni, ofta bortspolas; stundom lägga de ägg i 
så att 4—535 träffas tillsamman. 
hvarandras bon, Den ruvande 
fogeln har en ruvfläck; båda könen ruva. Ruvningen skall 
vara 3 veckor. Ungarna stanna få dagar kvar i boet och på 
sprida sig och gömma sig så godt de kunna bland 
sten och tuvor; matas av de gamla även under flygt. 
häckplatsen, 
De ungas 
läte är pipande. 
Ägg tagas under 14 dagar, ofta lemnas ett kvar, och fog- 
Märkligt är, att ibland tusen” un- 
gar föräldrarna kunna igenkänna sina egna. 
larna fortsätta äggläggningen. 
Mot fiender, såsom Falkar, Havsörnar, Måsar, Lestris, hvilka 
vilja röva deras ägg eller ungar, föra de samfäldt häftigt krig och 
driva dem på flygten. Orsaken till deras sammanhållning är utan 
allt tvivel behov av inbördes skydd mot fiender, av hvilka men- 
niskan är hennes svåraste, då äggplockningen sker med oför- 
stånd. Måttlig äggplockning skadar deremot icke kolonien, men 
skjutning bör alldeles uraktlåtas. På guanoöar är skjutning 
och allt annat ofredande av foglarna strängt förbjuden, men hos 
oss handlar man mot dylika foglar oftast ytterst oklokt. Köttet 
anses dåligt, men äggen utmärkt goda och skola vara de smak- 
ligaste av alla sjöfogelsägg. Äggen insamlas på sina ställen i 
