sällsynt, Audh och Kumaon, IzrBy. 
"”Burmah den +; talrik vid Thatong, BEAVAN. I Burmah häckar 
hon på sandbankar i Sittang, Ramsar. På Malabarkusten talrik, 
på östra kusten sällsyntare. På Ganges i små flockar och häc- 
kande på bankar i floden, BROOKE, JERDON. 
" Sterna minuta var. stnensis. 
I Kina, på Celebes och Ceylon, Queensland och långs Australiens kust 
är hon större, har yttersta paret stjertpennor längre och de yttre handpen- 
nornas spolar hvita. I N. Kina mellan "Takoo och Peking allmän i aug. och 
sept. Laachooöarna. På Korallreven omkring Naphas hamn, CASSIN, PERRYS 
expedition. På Lam-Yet-ön, Kina. I Amoy sällsynt. På Formosa i aug. 
1861, SomLEGEL; häckar i Ö. Formosa och på dess V. kust i stort antal; be- 
söker dess stränder under vintern, SWINHOE. I Tokio-viken sköts en, som 
ansågs höra hit, sittande på drivved, BLAKISTON, PryerR. På Salanga, på V. 
kusten av Malacka, A. MöLrLrer, 1882. Träffad vid färskt vatten på Borneo 
av MOTTLEY, SCLATER; 1 häckdrägt, SCHLEGEL. Vid Celebes i maj, A: B. 
MerErR. På Java i häckdrägt och i ruggning samt på Timor i övergångs- 
drägt, SCELEGEL. — Huruvida alla dessa tillhöra den nämnda varieteten, kan 
dock icke nu avgöras. 
I Amerika ersatt av Sterna minuta var. superciliaris. Denna form kal- 
lades av flere, såsom WILSON, AUDUBON, St. minuta, v. infr. Flere författare 
hava ansett denna identisk med Europas fogel, men många anse den för 
en skild art och anse t. o. m., att derav finnas två former. 
I Förenta staterna talrik. I Illinois under sommaren, RinGwar. Kom 
till Rocky Mountains den 3 1820, E. James. Häckar talrikt på Cubai juni, 
GUNDLACH. På St. Barthelemy den ?? 1866, Gois. I Bahia, N. Brasilien, 
anses hon av FIinscH lika med Europas. Erhållen derifrån 1857 av J. W. 
SMITT. Montevideo i maj 1875, i april 1877 vid Baradero, DURNFORD. Enl. 
v. TscHupi erhållen utanför Patagonien och togs om bord i trakten av 
Falklandsöarna. Skall finnas i stora flockar på Falklandsöarna, SCHULZ, 1845. 
En närstående, om ej samma art på Loyalh-öarna, Ö. om N. Caledonien. 
Funnen häckande på några skär vid Ansevata, L. LAYARD. — Åsigterna 
äro mycket delade, huruvida dessa tillhöra samma var. eller samma art som vår. 
Småtärnan är mycket livlig och sällskaplig, men mindre mo- 
dig än samslägtingarna. Bor på sandiga holmar och stränder vid 
både salt och sött, men endast vid klart vatten. 
NA större. än den jlfon T ; 
Ög 
ELVY dre är imärl SN Brali, sr sier : 
Under flyttning flyger hon högt, sänker sig stundom ned och 
fiskar, höjer sig åter ur synhåll. Flyttar både dag och natt. Inne 
i landet följer hon mest floderna, och Donau SYN vara en av 
huvudvägarna, NAUMANN. 
Lätet är mindre skarpt än andra Tärnors:'kraik kreh kreh”, 
eller krjä', eller ett fint ”vuytsch”. 
Födan utgöres av fiskar om till och med 60 m.m:s längd: 
Cyprinus alburnus, C. gobio, Gasterosteus aculeatus. Vid havet 
yngel åv Krabbor, Grangon vulgaris, och Räkor. Hon flyger vid 
fiske 10 fot högt, ofta mycket lägre, fladdrar över fisken och 
störtar med hoplagda vingar i vattnet, utan att dock komma helt 
och hållet under vattenytan, NAUMANN m. fd. Dessutom tager hon 
insekter och larver samt fiskrom. 
Samlar sig om aftnarna vid häckplatserna; uppskrämda skrika 
de jemt. Parning eger rum på land nära vatten och vid deras 
häckställen. 
Häckar på kuster, sandbankar, vid sjöar, i sanden eller 
bland kiselstenar. Äggen äro vanligen 3, stundom 2, läggas i en 
grop, någon gång klädd med snäckskal, såsom av Cardium, 
men ej bland gräs; de läggas på bara marken 1 maj eller 
början av juni. Båda föräldrarna ruva, enligt NAUMANN, 14—15 
dagar. Ungarna lemna snart boet och gömma sig i närheten. 
De matas med Daggmask och, sedan de bliva fullvuxna, av båda 
föräldrarna med fisk, till och med under flygt. De flygga ungarna 
äro mycket rädda. 
Fiender: Lärkfalken, Måsar, större Tärnor, Korpar, Krå- 
kor och Kajor. Vid översvämning och av boskap förstöras ofta 
ägg eller ungar. 
Köttet skall vara smakligare än de större Tärnornas, men 
er 4 - TV. C- 
a + - & SOLID wW-5 
a hi a - WITRE 
”d I LAN Cen Fr Ar AR 
