MÅSAR. 
och det torde knappt behöva påpekas, att ordet alltid bör över- 
sättas med Måse. Hos ARISTOPHANES heter det på förstnämnda 
ställe; dpos xeyqvås én nétpas önunropöv, en skrikande Måse på folk- 
talares klippa. Stället är anfördt av SuvivaAs. — Det är av detta 
och många andra ställen tydligt, att för studiet av de gamles 
zoologi man icke får lita ens på de bästa översättningar. H. 
MöLrrer har, ARristorH. 2 del. p. 268, erkänt den svåra uppgiften 
att noga återgiva de enskilda fogelslägtena:; och man finner 
häraf, att ofta filologerna få vara litet naturforskare och dessa 
litet filologer. 
Enligt ARistTOTELES fans en 'Larog och en ”Ljus Larog'. 
Den förre, askgrå, häckar på klippor vid stränderna, lägger 2—3 
ägg, lever även vid floder och sjöar. Har vid strupe, hemtar 
sin föda ur havet. Den ljusa Laros är hvit, lever vid havet av 
djur, som derifrån uppkastas. 
Han ansåg, att de foglar, som leva av samma slags föda, hata 
Efter att hava omtalat några sådana säger han: 
Arterna kunna icke bestämmas. 
hvarandra. 
Ett ot åno TS Valdtrys Cövres AMN, otov Boévdos xal pos xal äpTN 
IX 2, 4. Vidare (hata) de hvarandra, som föda sig ur havet, Bren- 
thos (?Skräntärnan), Måsen och Harpe (?Fisktärnan).. SUNDEVALLS 
mening, att Harpe icke är en Lestris, biträder jag. 
Nytta. 02 xal ymv, Adpos xal xatappuxTmS xal OTIS TOV OaTÖLAYOV EDpPDv 
xat nÅatdv Ökov' xat äRor Oe noMoL TÖV Öpvidav öpotws. ARISTOT. II 12, 15. 
'And, Gås, Måse, Småskarv, Carbo pygmeus, och Trapp, Otis 
tarda, hava hela svalget stort och vidt, liksom många andra 
foglar.” 
Vidare fortsätter ARristoteLEsS: Men "Tärnan och Måsar 
lägga ägg på klipporna vid havet, de flesta två eller tre; dock 
Måsen om sommaren, men Tärnan deremot strax vid vårens början; 
och de ruva såsom andra foglar; men icke någon av dessa foglar 
Sundevall, Svenska foglarna, forts. af Kinberg, 1881-3. 
) 
SIC, TRE SY SVT RAT VE för RM lb? Mt Länet FERRAN IFIEEE RAP tr RS ARA RE Mn or JE LLA 
j IN Ye AR sr YIN de RA BRL 4 AV HAr Er Au X Ph vår vr ÅA NN 
i | 3 ' d Vv p LJ NÅ Fo . d 
LAROIDA. | 829 
ligger i dvala. — Att vid Medelhavet Måsar och Tärnor häcka 
på olika tider, har jag icke kunnat erfara. Simfoglar, orteravirodes, 
hava mest sitt tillhåll på sjelva vattnet, men de med skilda tår, 
oycSörodes, omkring detsamma: omkring sjöar och floder den Grå 
Hägern, ö åowds, och Skedgåsen, 5 2evzepödws, hvilken har tjockt 
och stort näbb. Likaså Stork och Måse, 5 2dpos, men Måsen är 
askfärgad. VIII 5—7. 
Vid havet leva både Isfoglar, Alcedo ispida, och Kerylos, 
(?Alcedo rudis), och Kråkorna leva av djur, uppkastade ur havet; 
ty de äro allätande. Dessutom [den hvita] Måsen, xézpos, Storm- 
fogeln (? Puffinus cinereus), Tärnan, a8vuia, och Charadrios (?0e- 
dicnemus crepitans). 
Av MaATEON finnas hos ATHENAIOS följande versar, i hvilka 
Laros nämnes: 
Nära honom en snyltgäst, 
Unge Chairefoon, var, i hunger liknande Måsen, 
Fogeln; jemt var han vid andras måltider ökänd. 
Bilden passar till Måsen, som håller sig framme vid fiske, 
men även till Sterna och Lestris, hvilken senare dock, såsom 
mindre känd eller vid Medelhavet okänd, troligtvis icke skulle 
kunnat der användas i en liknelse. 
MNESALKAS säger, att Aithyia flyger hastigare en lång väg 
än snabbseglande fartyg. Härmed förstås Måsar m. fl., men icke 
Fulica, såsom Hveo Grotius menar. Huruvida Tärnor följa 
fartyg lång väg i Medelhavet, derom hava vi icke någon känne- 
dom, men väl om Måsar i Atlantiska oceanen. 
Alkyone och hennes man Keyx blevo av Zeus förvandlade 
till foglar: hon till Alkyone, Alcedo ispida, och han till Keyx, Kyvé, 
Larus? Måse, APOLLODOROS. 
KALLIMACHOS Omnämner Åithyia; APoOLLON1IoS likaledes. 
149 
