nyrmmÅ SE. 
"sällsynt i Matthews-sundet Så SR 
-— Temligen 
kusten av Novaja Semlja, HEUGLIN. 
talrik, men häckar icke på södra delarna. 
och inga unga foglar, GiLLETT, 1870. På fastlandet nära Novaja 
Vid Novaja Semlja temligen 
Ingen häckplats sågs 
Semlja, SPÖRER, Vv. HEUGLIN. 
I Danmark sällsynt: 2 st. erhållna vid Köpenhamn den & 
1835. I Slesvig och Holstein ytterst sällsynt, driven dit av storm”; 
träffad vid Husum och Elbes mynning, Roxwzepber. Elbes mynning 
någon gång i febr. och mars. 
På Hiddensö 3 st. iakttagna i slutet av mars 18638 av 
SCHILLING, HOLLAND, och på Genéve-sjön den 3 1817. För övrigt 
icke träffad i det inre av mellersta eller södra Europa. 
Skall enligt NAVMANN en gång hava träffats i Holland. 
erhållen den 12 1822, WIiL8Oon; 
Orkney, Gounp. 
15 
På Shetland, EDMONDSTON; 
Firth of Clyde; 
Erhållen den & eller & 
På Irland i febr. 
om vintern på Ö. kusten. 
På Britiska öarna sällsynt. 
på Islay på Skotlands vestkust, HAnNooox. 
1846; på V. kusten. Storbritannien få gånger 
V. och 5. kusterna. 
Träffad i Frankrike, DEGLAnbD, GERBE; tillfälligtvis och sällan 
anträffad i Boulogne. 
SWINHOE ansåg sig se honom den 4 vid Chefoo. 
På Grönland, 
nen talrik, SABINE, 
senare fun- 
att der 
även fans en närstående 'art', L. brachytarsus, hvilken dock endast 
syntes förete individuella olikheter. 
enligt FaBErR, mycket sällsynt: 
HorzrBöLrL m. fd. HornBörnr säger, 
'Träffad av alla de från 
Sverige utgångna arktiska expeditionerna. Baffinsviken och 
Davissund; Hudsonviken under vintern, ALLES. Häckar på Kap 
Parry, 70" on. br; i Wellington-kanalen mellan d. 8 och 3 1882: 
Beechy-öarna, Wellington-kanalen, Cormick; man såg denna med 
flere foglar här, under 76” n. br., draga åt norr. Under ark- 
LARUS 
ME VE FNS 
EBURNEN ss AR ö VA f wu ; Ne , ÅR / ae 4 ; $ Å SAR 
aka exp. 187 5- 6 drill i Sahe ou icke över 82 SA Jat : 
häckade nära Cape Hayes den & 1875; den 3 i Lincoln Bay, 
ar a NA 
ve LM 
825 6& n. br.; vid Cape Union sedd den 3 1876; i Discovery Bay 
mycket allmän den &, liksom derifrån söderut till norra delen av 
Baffinsviken, FEILDEN 1877. 
Labrador och Newfoundland, men besöker kusten av Förenta 
Han varierar betydligt till stor- 
'Säges vara allmän om vintern i 
Staterna, enligt Covzes, sällan. 
leken. 
MARTENS gav, enligt hans egna ord, Hvitmåsen namnet 
Rathsherr, 
FP ne 
rådsherre, emedan den var en vackér fogel, men 
mindre, mindre ärevördig, än Borgmästaren, Larus 
glaucus. 
Han är ej skygg, hvilar, 
vattnet, GiLLETT såg honom dock ofta hvila på vattnet vid Novaja 
enligt Martens, icke gerna på 
Semlja. Emellertid hvilar han oftast på isen, någon gång sedd 
på en derpå uppkrupen Hvalross. Flygten är kraftig, och det 
säges, att han oftast flyger mot vinden nära vågorna. 
Av det föregående finner man, att Hvitmåsen tillhör de nord- 
ligaste trakterna, då öppet vatten finnes; han har på sådana 
ställen sin bostad och undantränges först av isen eller följer 
drivisen. Liksom andra havsfoglar följer han ofta seglande far- 
tyg och särskildt hvalfångare. Man säger även, att han följer 
sillstimmen söder ut till Elbe; men detta måtte vara endast 
undantagsvis; åtminstone har det icke iakttagits hos oss, i Dan- 
mark eller Holland. ; 
MARTENS säger, att fogeln gerna förtär fisk, och att han såg 
att träck av 
Han förtär kött 
honom äta Hvalrossars träck. MaALMerEenN säger, 
Hvalross och Sjelar är hans vigtigaste föda. 
eller späck av Hval, Hvalross eller Sjelar. 
Han lever, enligt FABER, i monogami. 
Under arktiska exp. 
