HAVSMÅSE. LARUS MARINUS. 
dagar. Han ger föda åt ungarna och försvarar dem ivrigt. Han 
står med lodrät tars och springer snabbt. Flyger ofta utan att 
synbart röra vingarna, ofta mycket högt; anfaller även simmande 
foglar, såsom Uria troile och Alca torda, hvilka, i stället för att 
rädda sig genom dykning, sätta sig till motvärn och bita ifrån 
sig, tills de bliva övervunna och dödade. Födan är omvexlande. 
Han är ej störtdykare. Anses kunna nå en ålder av 30 år. Han 
är till en del stannfogel i Norden. På Island flyttfogel, oaktadt 
flere der övervintra; häckar på ett litet skär vid Grimsö och 
på skär vid stranden, men sällan vid sött vatten. Lägger på 
Island ägg i början av maj, Fa4BER. Han var även senare all- 
män; hade den & starkt ruvade ägg. Häckar i södra Islands in- 
sjöar, KRrRöÖPER, 1857. 
På Färöarna, der han finnes under hela året, utgöres hans 
föda förnämligast av Sill och Sej, i synnerhet då under somma- 
ren dessa fiskarter söka land. Han uppsöker även Sillen långt 
till havs och följer fiskbåtarna samt uppsnappar fiskavskräden. 
Han tar under ebb Cyclopterus lumpus; anfaller och dödar även 
tama djur, såsom Gäss och små lam, hvadan skottpenningar be- 
talas för honom liksom för Korp och Kråka. Häckar både ko- 
lonivis och ensam, i allmänhet i fogelbergen, stundom på slätter 
av medelmåttig höjd, och han väljer på sådana de högst belägna 
platserna. Boet är av gräs och mossa; äggen läggas i början av 
juni, H. C. Mörner. Då han samlar sig i flock med andra 
Måsar på havet, är det ett tecken till att en mängd Sill och Sej 
finnes på platsen, LAnbDrt. Näbbets röda fläckar säga Färöboarna 
att han fått, emedan han anfallit frälsaren på korset, hvarför de 
icke äta honom, SVABO, WINTER. 
Saknas å Spetsbergen, EVANS, STURGE, och på Björnön, MALM- 
GREN. KErILHAUS fogel var icke denna art, utan &L. glaucus. 
' 
1 4 
Pa IR PS FNL Se . SAM | SÅ oy N 
i EA 2 t FR YT Kd HÄRP S IFRART r T NN 
PAL a VN rn de TN RY v EE ul 
4 [I ' RR 
1 '5 Väg + ' gm så Nr , 
VELA Vv Nr Fl Yr I) 
: LT da AG 
I Norge talrik. En och annan vid Varangerfjorden, ScHRA- 
DER. Häckar även vid Bonakas i Tanen; lägger ägg på Vardö 1 
—13 vecka senare än Larus canus, SOMMERFELT; finnes i oerhördt 
antal på många häckplatser, såsom vid Vardö; bori fogelberg för 
sig sjelv, ScHRADER; 1 mindre antal i Vesteraalen; kommer tidi- 
gast, har ägg i slutet av april; visar sig även under vintern, 
Bartr. Vid Bodö i stort antal på alla närliggande öar, F. och 
P. Gopmas. Häckar talrikast på fogelbergen i skärgården utan- 
för Finmarken och Nordland, och för övrigt på yttre holmar och 
skär långs kusten; sparsamt vid färskt vatten i Ostfinmarken, i 
fjellvatten omkring Porsangerfjorden och i Norevand vid Stavanger 
samt i Orrevand på Jäderen. Söder om Stavanger kommer han i 
synnerhet under flyttning och om vintern. Häckar på Systeröarna 
utanför Kristianiafjorden tillika med Uria troile och Alca torda, 
för övrigt under flyttningstiderna icke allmän i övre delen av 
fjorden; träffad i maj samt i slutet av okt. och nov.; den + 1861 
sågos 4 st. Måsar, som ansågos tillhöra denna art, flyttande ofantligt 
högt söder ut, Cornirett. Äldre foglar visa sig sällan i Kristia- 
niafjorden, RAsocH. 
Erhållen i Hammardal i sept. 1877, i Lith, Jemtland, 1881, 
LUNDHOLM, ÖLSSON. Vi hava hvarken sett fogeln eller dess ägg 
1 norra delen av Botniska viken. Förekommer ej vid Hudiksvall, 
men 1 Gestrikland träffad något norr om Gefle, LinpBLap. En 
ung hane erhölls vid Floda i Dalarne, i nov. 1875, THEORIN. 
Häller sig till öppna havet eller i skärgårdar, går sällan in i de 
längre vikarna; visar sig dock någon gång, i synnerhet om sen- 
hösten, dragande över Stockholm, ensam eller i små flockar; sy- 
nes stundom på Ladugårdsgärdet, såsom den it 1883, efter och 
under ihållande regnig väderlek. ÖDMANN säger 1783, att ej un- 
garna, men väl äggen i Stockholms skärgård förtärdes; att dessa 
