ISMÅSE. 
sällsynta, unga foglar träffas oftare; i Boulogne, Seine-inférieure, 
vid Rhönes mynning, vid la Camargue, Harvy; erhållen under 
vintern i Provence, J. W. v. MöLLER. 
I Spanien skall den endast hava erhållits vid Albufera i 
Valencia, BrREun. 
I Italien tillfällig; enligt SAtrvavori har den av flere för- 
vexlats med L. argentatus. Cara anför honom från Sardinien, 
men BSALVADORI nekar, att han der förekommer. ÖCaAra uppger 
till och med, att den häckar, hvilket tydligen är oriktigt. Vid 
Genua, SALVADORI, två gånger; en gång den 4 1877, G16LIOLIL 
A. FRITSCH ansåg sig se honom i hamnen vid Firenze den 
3 Vid Péreékop på Krim, i maj; Krynicki. Omnämnd från Mindre 
Asien? 
I Fez, CARSTENSEN. I Tanger träffad en gång. På Menza- 
leh-sjön, A. BRrREHM. 
Skall hava förekommit vid Uralflodens mynning, LEHMAN, 
PaimÉnN. [?Sedd i Astrakan, SEEBonm, 1882.] 
En gammal hona erhållen i mars vid Hakodadi, R. SwINHOE. 
I Hakodadi, enligt SzErBonmx, även LL. glaucescens erhållen. 
Fogeln i N. Amerika är lika med Europas, Bairr, J. H. 
Brasivs m. fl. Åtminstone är detta fallet med den i NÖ. Ame- 
rika. Vid 82 n. br., PArRrys nordpolsexp.; under Fox” resa fans 
han häckande talrikt nära Kap York, WALKER. Häckar vid 81' 30' 
n. br., KanzE, J. W. v. Mörner. I Wellingtonkanalen mellan den 
5 och 3 1852 ej talrik, CoOrnNIicK. 
1875-76 påträffades väl ej någon häckplats norr om Sabines kap, 
men strödda individer iakttogos norr ut till 82 34' n. br. Sågs 
den + för sista gången år 1857; visade sig åter vid expeditionens 
vinterkvarter, 82” 27' n. br., i medlet av juni, FzirDEen. Träffas 
i Baffins bay och arktiska havet; å Labrador under sommaren 
Under arktiska expeditionen 
LARUS GLAUCUS. 
903 
allmän. "Icke iakttagen inom Förenta staterna, ÅUDUBON. I 
New-York under vintern sällsynt, LAwrESocE; tillfällig långs ku- 
sten, DrEssEr. Prince Patriks ö, 77 30' n. br., 116" v. long. d. 
FK, Gr, E. P. Wzricnr. Montreal allmän till 75 n. br., HALL 
Hudsons bay, BLAKISTON; Mackenzie river; vid Slave lake talrik, 
B. R. Ross, 1862. Om vintern söderut vid Atlantiska kusten 
till Long island, CovEzs. 
Larus glaucescens LaAwr. Mindre än LL. glaucus, har handpennorna 
askgrå med rund, hvit spetsfläck. Ej funnen i Skandinavien. 
NV. kusten av N. Amerika, LAWRENCE, 1860. På Aleutiska öarna 
talrik och den allmännaste Måsen under hela året. Färska ägg erhöllos i 
mängd den 3 1872; den 13 voro de mycket ruvade; dunungar erhöllos den 
16. Han bodde överst på bergen bland gräs, men hvarken på branta klipp- 
väggar eller på stranden, DaALL, 1873. Enligt en berättelse av Darr för år 
1874 häckar fogeln här i maj och juni; nästan flygga ungar erhöllos på 
Kyska 1 början av juli. Vid Michalaski var han en av de första som anlände, 
flere sågos vid iskanten den ??, häckar på små klippöar i trakten. De in- 
födda värdera fogeln för deras pennor, med hvilkas spolar de fästa metkrokar 
vid linan, ADAMs. BEAN omtalar, att Larus marinus(?) träffats i mängd på 
Alaska; ehuru något misstag icke härvid borde kunna ega rum, torde dock 
uppgiften behöva bekräftas, då icke denna art, men väl L. glaucus eller L. 
glaucescens är känd från denna trakt. 
På Vancouverön, enl. R. BROWN. 
Huruvida L. glaucescens från NV. Amerika verkligen utgör en egen 
art, vågar jag nu icke säkert avgöra. Det synes mig dock som om LICHTEN- 
STEINS fogel vore lika med L. glaucus, men de nyare, i synnerhet amerikanska, 
författarnes fogel en skild art. 
Larus Hutchinst Riom. är en sällsynt, hvit varietet, erhållen i N: Ame- 
rika och en gång i Norge, enligt CoLLEtt hos DRESSER. Se ovan p. 900. 
Ismåsen nämndes, enligt F. Borr, 1 en vers av DRYDEN. 
Av det föregående finner man, att han, tillhörande den högre 
norden, är circumpolär. Flertalet stannar även om vintern i 
norden; de flesta vika endast för isen, leva under sin mesta tid 
på öppna havet, men äro, enl. vy. HomEYERS åsigt, ej kustvandrare. 
