NE 918 UAE SA ES a RR fe rr SNR LEE NINE RR Ares år i SILVERMÅSE. 
På Vancouver-ön, (T. arg. + L. occ. + L. Såtiföriene) 2 je CS 
SmiTH. — En gammal hane erhållen d. 3 i Schytlichroä, Alaska; 
är der ej talrik; har näbb ljusgult, orangeröd ring omkring ögat, 
iris grågul; fötter och tinningar ljusröda, näbb ljusgult, HARrRT- 
LAUB, 1883. ; 
L. occidentalis St. Francisco, Kalifornien, SEEBonm, 1879, 1880. 
Larus argentatus. 
Silvermåsen liknar till sitt levnadssätt mycket Havsmåsen. 
Är kraftig och modig och, der han icke oroas, föga skygg. Han 
slår omkring fälda foglar. Stundom drager han till insjöar, till 
och med i höga bergstrakter. Man har iakttagit, att de någon 
gång taga gytjebad. En flock om 20 st. besöker ett gytjigt ställe 
vid kusten, och der plaska de med vingarna, likasom Sparvar 
i sanden. Sedan de blivit riktigt insmorda, begiva de sig ut till 
djupt vatten och skölja sig åter rena från gytjan, skaka och 
putsa sina fjädrar, hvarefter de börja äta, A. v. HöGrr, 
DRESSER. 
Lätet är: ”ha ha ha ha', ”kjau kjau kjau', eller enl. v. DR ostE 
”hiah hiah', ungen svarar 'szrii'. 
Födan utgöres av levande eller döda djur av hvarjehanda 
slag på land eller uppkastade på stranden, till och medi nödfall 
tång, FaBErR; fisk, fogel, av hvilka de sluka de små hela, fogel- 
ägg, även mindre krustacéer, Pagurus bernhardus, P. eremita, 
Cancer moenas till 1 tums längd, mollusker, Cardium edule, 
Tellina cornea, maskar, insekter, även skalbaggar, NAUMANN. Vid 
storm besöka de nyplöjd åker och plocka Daggmaskar och Ollon- 
borrlarver. GADAMER såg en gång 50 st. vandra på ett fält och 
LARUS ARGENTATUS. KO ; ESR fre TNE KRA VORE T AG SEEN | sd 
förfsätta ädrutsd 14 USE EN Ken inbrott "de till Sd 
NR Fogelns förnämsta föda utgöres under vintern, enl. Lov, i 
Bohuslän av Sjöstjernor, hvilka han tar på stranden eller grundt 
vatten. Han tager även Krabbor, Sjöborrar och mollusker. Med 
sådana flyger han högt i luften och släpper dem ned på klip- 
porna, hvarvid de krossas och Måsen kommer åt sjelva djuret. 
Födan tages vanligen på vattenytan, stundom störtar fogeln ned 
under densamma. Om vinter och vår söker han ofta på fältet 
maskar, larver och insekter. Vid storm håller han sig gerna inåt 
landet, DRESSER. 
Häckar i allmänhet vid havet och lever, enl. FABER, i mo- 
nogami. Makarna visa mycken tillgivenhet för hvarandra och 
hålla sig jemt tillsamman. Anses lägga vanligtvis 3 ägg och 
först i fjerde året. Redan NAUMANN, 1819, fann dock på Nord- 
friesiska öarna, att ännu ej utfärgade unga foglar stundom häc- 
kade bland de gamla. MeEYyzEr ansåg, att Måsarna i allmänhet 
icke häckade, förr än de erhållit den gamla fogelns drägt, — 
TEMMmINCK och FABER att de icke fortplantade sig dessförinnan. 
Senare iakttagelser hava bekräftat NAUMANNS uppgift. 
Boet bygges av tång, Fucus wvesiculosus, Fucus serratus, 
Zostera marina, torra växter, såsom Salicornia herbacea, blad av 
Crambe maritima, stänglar av Atriplex maritima, Statice Limonium 
m. fl., Navmans. Föräldrarna försvara äggen och ännu häftigare 
ungarna mot besökande. Då äggen tagas, bliva de nylagda allt 
mindre och mindre, även antalet minskas. Då både menniskor 
och djur taga äggen, händer det ofta, att små ägg utruvas, och man 
saknar icke skäl att antaga, att detta just är en av de förnämsta 
orsakerna till den stora variationen uti storleken hos en del foglar. 
Färgen hos äggen varierar, såsom vi sett, även betydligt, och 
