NE. NA 
| 
(I FANA RE AE 2 ber beg FT YLE le ra DA ÄT MAA el VA SRS 0 stl ÄG ÄN g FA ERAN LAT seg 
| Ifa WO Sr! FR BLA kh I IN INR Ce a ) Be HY RV ii AR. 
YES MIG pin E ESS EN + HRSSL är HE TENN (RN Ad NA SN NR MEREI ERIK 
FISKMÅSE. LARUS CANUS. 939 
Skall, enl. R. HARTMANN, även förekomma på Nilen. L. ADaAns 
'såg' den under flygt i Kairo. I det inre av Afrika, liksom L. 
marinus, erhållen i maj, VIERTHALER. 
Träffad i Amoy, Kina, i full drägt d. 9—3Y 1860, enligt 
SCHLEGEL. 
I det inre av arktiska Amerika och vid N. Stilla oceanen 
förekommer IL. canus brachyrhynchus, Couvzs. En gammal fogel 
erhållen på Alaska, G. HaARrRTLAUB. 
vår Fiskmåse. 
Han är talrikare vid hav än vid insjöar. De, som tillbringa 
sommaren vid insjöar, draga hos oss emot vintern till havskusterna, 
Vid blida vintrar, då de yttre 
vikarna gå öppna, synes han ständigt, och ännu i jan. finnes han 
kvar, ÖpDmANN. Redan GUNNER kände, att Fiskmåsen stundom 
besökte åkrar. Vid storm visar han sig i större eller mindre 
flockar inåt landet, hvarav allmogen spår oväder; besöker då 
ängar och åkrar. v. However har iakttagit, att någon tid före 
storm flyger han inåt land, liksom många andra sjöfoglar. ”Be- 
traktas då ofta som förirrade foglar, oaktadt de ganska väl veta 
Fall inträffa dock, då de drivas längre än de 
Sätter sig stundom i träd 
Den skall vara mindre: än 
snarare undan isen än för kölden. 
hvad de vilja. 
önska, och träffas då fullt utmattade. 
på torra grenar, NAUMANN. W. BRORSTRÖM Såg i Östergötland 
en sitta i en omkring 6 fot hög tall på en holme, och på en 
liten ö i Mälaren i en omkring 25 fot hög. 
De hava god syn, så att de taga små brödstycken, utkastade 
i vattnet, och vid ett tillfälle upptäckte de dem på 40—50 fots 
avstånd, oaktadt det var på natten. 
Lätet är 'skia', liknar Skrattmåsens, men är starkare, även 
låter det som ”skak', de ungas ”kiri” eller ”ha-ick', ”hieck”. 
Födan utgöres av fisk, levande eller död, mindre vatten- 
djur, såsom krustacéer och mollusker, maskar, insekter, deribland 
fluglarver, plockade av döda djur. På vattnet tager han endast 
djur i vattenbrynet och då vattnet är lugnt. Han delar gerna 
kustboarnas fångst och är dervid ganska närgången. Vid lågt 
vatten tager han AÅrenicola marina; förtär Löjor, Spigg m. fl. 
små fiskar, strömmingsavskräden, döda Sjelar m.m. På åkrarna 
tar han utom insekter och larver även Limaz och i synnerhet 
Möss; följer även plogen, NAumaAnn. Han besöker i stora flockar 
nysådda kornåkrar om våren, så att skrämsel stundom utsättes 
till deras avhållande. ”Allmogen trodde, att de väntade regn”, 
ÖpmaAnN, 1783. Söker maskar och insekter på åkrar och följer 
plogen, men deremot fann FaBErR honom icke såsom de större 
Måsarna förtära tång. Å nysådda åkrar förtär han, enl. N ILSSON, 
sädeskorn, men säkerligen endast sådana, som icke blivit ned- 
myllade, och även der huvudsakligen insekter och Daggmaskar. 
På nysådda ängar nära fjordarna samlar han Daggmaskar, som 
han drar mycket försigtigt upp ur jorden och förtär i sådan mängd, 
att de till en del hänga utom näbbet, Corner. Sällar sig, enl. 
FABER, på havet till flockar av simmande Änder m. fl. för att dela 
deras byte. N:o 7, pag. 929, hade även förtärt bär. 
Häckar vanligtvis vid kusterna och sparsamt i nordliga 
trakter inne i landet. 
Bo ibland grovt grus eller tång, Zostera marina, uppkastad 
av vågorna, med bädd av torra gräsrötter. Mycket sällan bor han 
I träd. Två år å rad 10 fot högt i en hagtornsbuske, i ett 
kråkbo, hvilket förbättrades, Hortz. År 1868 hade en på en holme 
i Kjonli-vandet, Trondhjems stift, lagt ägg i ett kråkbo; äggen 
borttogos, men honan lade om i samma bo, FR. LUNDGREEN. 
Lägger vanligtvis tre ägg. I allmänhet, anmärker FABER, lägga 
de foglar, som leva av högre djur, färre ägg, än de som leva av 
