240 FISKMÅSE. 
lägre djur och växter. Lever i monogami. Både hanen och ho- 
nan ruva. Ungen söker genom sina rörelser komma ur det spräckta 
skalet, och när detta lyckats, faller han kraftlös ned på bröstet 
och värmes då strax av en av de gamla foglarna, och först sedan 
fuktigheten från ägget genom ruvningen försvunnit, höjer han sig 
på fötterna. De gamla mata ofta de utvuxna ungarna, FABER. 
De gamla av denna art, liksom av L. argentatus, åtföljas följande 
året av de unga, NILSSON. 
Bland dess fiender räknas Falkar, Havsörn och Räv. Han 
jagas av Kustlabben, Lestris parasitica. 
'Ehuru blott 3 ägg läggas i hvarje kull, är dock insamlingen 
av dem lönande för dem, som hava nog härdad gom att fördraga 
deras starka smak. Anrättningen av äggen blir smakligast, då 
hungern får vara kock. Köttet är segt och tranigt, men ätes 
med smak i högsta norden. 
och säljer skinnen knipptals, ÖpDmANN, 1783. Köttet anses all- 
mänt osmakligt, men äggen goda. De samlas under två veckor. 
Fjädrarna äro brukbara, men användas sällan. Den huvudsak- 
liga nytta fogeln gör torde vara den, att han förtär en mängd 
insekter. Den skada, som han kan genom fiske förorsaka, är i all- 
mänhet obetydlig, Naumann. Köttet är tranigt, onjutbart, ScHurz. 
NILSSON anser honom på nysådda fält skadlig; köttet är något 
osmakligt; fjädern oduglig, är skör och utan spänstighet. Äg- 
gen äro goda. De yngres kött är bättre, HormerEen. Köttet 
segt och torrt, äggen välsmakande, Corris. Tankarne härom äro 
således temligen delade. Köttet torde vara något olika efter 
fogelns föda och ålder, men i allmänhet ej eftersträvansvärdt. 
Han underhålles numera ofta i tamt tillstånd i de zoologiska 
trädgårdarna. Dunungarna äro ömtåliga. FaBEr lyckades icke att 
bibehålla dem vid liv över 8 dagar. Häckade i zoologiska träd- 
Fångas på krok. Man flår fogeln 
LARUS CANUS. 
gården i Hamburg 1882, Borav. Bibehåller sig i den zoologiska 
trädgården i Frankfurt am Main. Enligt DEGLAnND och GERBE 
trives han väl i tamt tillstånd, men behöver mycket vatten. 
Bland fjädrarna leva: 
Docophorus congener GiEB. (D. lari DENNY); Nirmus lineatus NITZSCH, 
från hvilken N. ornatus GRUBE, v. Mipbp. Reise, icke skall vara skild. 
-Inelvsmaskar: 
Filaria obvelata CREPL., i matstrupen; Spiroptera adunca CREPL.,i mat- 
strupen och ventrikelns hinnor; Trichosoma contortum ÖREPL.,i matstrupen; 
Distomum ovatum Rup.; Holostomum longicolle DuJ., i tarmkanalen; Holo- 
stomum platycephalum Dusz., i bursa Fabricii; Hemistomum spataceum DIEs.; 
Tenia porosa Rup.; T. lari cani Rup., DiEs.; T. microcantha KRABBE; 7. 
cirrosa KR.; Ophiyocotyle proteus Frus; Ligula digramma ÖREPL.; Bothrioce- 
phalus dendriticus DiEs. och Tetrabothrium cylindraceum, alla i tarmkanalen. 
Larus niveus PALL., som anses tillhöra vår art, v. MipDD., skall vara 
något större än denna och kallas derför var. major; förekommer vid Sta- 
nowojbergen, v. MIDDENDORFF; vid Baikalsjön och övre Amur, RADDE. 
'Synes vara L. Heinei v. HoMEYER, som 1870 fasthåller, att den utgör en 
skild art: BrucH förklaras hava misstagit sig om dess utbredning.” Bebor 
icke så uteslutande(?) havskusten som L. canus; denne bor dock även på 
vissa orter vid sött vatten, såsom vi sett. Kamtschatka skall ega en mindre 
form. Omtalas från Hainan. Flyttade över Chefov, R. SWINHOE. SAUNDERS 
anser, att den är en större form av L. canus, R. SWINHOE. 
Den från Japan är, enligt SAUNDERS' meddelande till SEEBomm, otvivel- 
aktigt L. canus, SEEBoHM. Träffad den 13 vid Hakodadi, WHITELY. 
Det synes ännu vara för tidigt att avgöra, om denna är en skild art 
eller ej. 
Larus Heinei v. Hom. BrRucH säger, att den beskrives i Tyskland 
mest(?) såsom Larus canus. Förekommer vid kusten av Nordsjön och 
Östersjön; talrik i Kanalen. Anses vara 13 tum längre, men har svagare näbb 
än L. canus. 
Fogeln från Kamtschatka säges hava manteln något mörkare än L. 
